Date: 2019-08-11T22:00:00+00:00
Keywords: filozófia; haditechnika; hadtörténet; hadtudomány; hadviselés; Kína; kínai szerző; klasszikus; magyar nyelvű; ókor; ókori; történelem
Description: Az ókori Kína legendás hadvezér-filozófusainak műveit mind a mai napig élvezettel és – ami még fontosabb – haszonnal forgatják mindazok, akiknek életében komoly szerepet játszik a stratégia és a taktika. Legyen szó akár hadtudományokról, harcművészetekről, politikáról, vagy az üzleti élet legkülönbözőbb területeiről, ezen írások komoly előnyökhöz juttathatják mindazokat, akik megértik, mit üzennek a hajdanvolt hősök, akik bölcs tanácsaikat gyakorlati lépésekké változtatva beépítik mindennapjaikba.
Publisher: Helikon

Szun-Ce

A háború művészete
Helikon (2019)

Címkék:

filozófia, haditechnika, hadtörténet, hadtudomány, hadviselés, Kína, kínai szerző, klasszikus, magyar nyelvű, ókor, ókori, történelem

filozófiattt haditechnikattt hadtörténetttt hadtudományttt hadviselésttt Kínattt kínai szerzőttt klasszikusttt magyar nyelvűttt ókorttt ókorittt történelemttt

Az ókori Kína legendás hadvezér-filozófusainak műveit mind a mai napig élvezettel és – ami még fontosabb – haszonnal forgatják mindazok,

akiknek életében komoly szerepet játszik a stratégia és a taktika. Legyen szó akár hadtudományokról, harcművészetekről,

politikáról, vagy az üzleti élet legkülönbözőbb területeiről, ezen írások komoly előnyökhöz juttathatják mindazokat,

akik megértik, mit üzennek a hajdanvolt hősök, akik bölcs tanácsaikat gyakorlati lépésekké változtatva beépítik mindennapjaikba.

Szun-ce
A háború művészete

Wuzi
A hadviselés szabályai

Szema-fa
A tábornagy metódusa

A fordítás az alábbi művek alapján készült:

Sunzi Bingfa

Wuzi Bingfa

Sima Fa

Szun-ce művét fordította: Tokaji Zsolt és Szántai Zsolt

„A hadviselés szabályai”-t és

„A tábornagy metódusá”-t fordította: Tokaji Zsolt

Mindhárom művet szerkesztette: Szántai Zsolt

Hungarian translation ©

Tokaji Zsolt,

Szántai Zsolt, 2006

Hungarian Edition © Helikon kiadó Kft., 2016

I.

Szun-ce

A háború művészete

1. A MÉRLEGELÉS

Szun-ce mondta:

„A háború az ország legfontosabb ügye, az élet és a halál fundamentuma, a túlélés illetve a pusztulás útja[1], melynek tanulmányozása el nem hanyagolható.”

„Mert hiszen (a háborút) öt állandó tényező befolyásolja, melyeket, ha viszonyítással mérlegelünk, megmutatkozik annak igazi természete. Az első az Út; a második az Ég; a harmadik a Föld; a negyedik a hadvezér; az ötödik a regula.

Az Út annyit tesz, hogy el kell érni, hogy a nép teljesen egyetértsen uralkodójával. (Így aztán) képes legyen vele együtt meghalni, vagy vele élni úgy, hogy semmiféle veszély meg nem félemlítheti.

Az Ég tartalmazza a yin-yangot, a hideget és a meleget, a napszakokat és az évszakokat.

A Föld magában foglalja a távoli vagy közeli, járhatatlan vagy járható, tágas vagy szűk, a végzetes vagy védhető terepeket.

A hadvezér rendelkezik a bölcsességgel, a szavahihetőséggel, az emberséggel, a bátorsággal és a szigorúsággal.

A regula magában foglalja a szervezést és szabályozást, a parancsnoklás Útját és az utánpótlásról való gondoskodást.

Ezen öt (tényezőt) minden egyes hadvezérnek kötelessége ismerni, s aki ésszel fölérte ezeket, győzedelmes lesz, ám ki ésszel föl nem érte, győzelmet sem arathat.”

*

„Ezért az összehasonlítással történő mérlegelés során, hogy megismerjük a (hadi) helyzet igazi természetét, a következő kérdéseket kell föltenni:

Mely uralkodó birtokában van az Út?

Melyik hadvezérnek vannak jobb képességei?

Ki képes az Eget és a Földet a maga számára hasznosítani?

Ki valósítja meg jobban a regulákat és parancsokat?

Melyik hadsereg az erősebb?

A tisztek és a közkatonák melyik (seregben) gyakorlottabbak?

A jutalmazások és büntetések melyik (seregben) világosabbak?

Ezek révén meg tudom állapítani a győzelmet és a vereséget.”

*

„Azt a hadvezért, aki követi mérlegelésem (módszerét), fogadják fel, és ő mindenképpen győzedelmeskedni fog, s így tartsák meg (tisztségében); ám azt a hadvezért, aki nem tartja magát mérlegelésem (módszeréhez), és mégis felfogadnák, bizonyosan vereséget szenved, s így el kell bocsátani (tisztségéből).”

*

„Ha a mérlegelésemből származó előnyöket meghallgatod, oly stratégiai hatalmat[2] teremtesz ezáltal magadnak, melyek más dolgokban is segítségedre lesznek. A stratégiai hatalom pedig nem más, minthogy ellenőrizd a hatalom taktikai egyenetlenségeit[3], és az előnyökhöz igazodva valósítsd meg.”

*

„A háború a csalás Útja. Így aztán, ha képes is vagy megtenni valamit, azt mutasd, mintha képtelen lennél rá. Ha bevetnéd (seregedet), mutasd magad tétlennek. Ha közel vagy, mutasd, mintha távol lennél; míg ha távol vagy, mutasd magad közelinek.”

*

„Előnyöket kínálva csalogasd (az ellenséget). (Csapatait) megzavarva, mérj rá csapást.

Ha jól felszerelt, készülj fel ellene!

Ha erősebb nálad, kerüld el!

Ha dühös, háborgasd, magad megalázva tedd őt dölyfössé!

Ha pihent, fáraszd ki!

Ha (csapatai) egységesek, ziláld szét!

Ott támadd meg, ahol készületlen!

Ott ronts rá, ahol nem is számít rá.

Ezektől függ a stratéga[4] győzelme, melyeket semmi szín alatt nem szabad előre kifecsegni.”

*

„Annak, aki az ütközet előtt a templomban győzelmével számít, a sikerre is több lehetősége lesz. Annak, aki viszont az ütközet előtt a templomban már csatavesztését latolgatja, kevés lehetősége marad a sikerre. Több számítás győzelmet eredményez, kevesebb számítás nem vezet győzelemre, hát még, ha semmi számítás nem történt!

Ha ezek segítségével vizsgálódom, a győzelem és a vereség (okai) feltárulnak előttem.”

*

2.

A HADVISELÉS

Szun-ce mondta:

„A hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): Ha rendelkezésre áll ezer négylovas harci kocsi, valamint ezer bőrpáncélzatú harci szekér, százezer páncélt viselő harcos, viszont az élelmet számukra ezer li[5] messzeségből kell szállítani, akkor az otthoni és a külső tábor fenntartásának költségei, továbbá a tanácsadók és a vendégek ellátására fordított kiadásokra, az olyan anyagokra, mint az enyv és a lakk, a szekerekre és a páncélokra naponta ezer jin[6] aranyat kell költeni. Csakis így mozgósíthatunk egy százezer fős hadsereget.”

*

„Ha a harcban úgy használjuk ezeket, hogy a győzelem túl sokáig várat magára, akkor kicsorbulnak a fegyverek és ellankad a lelkesedés. Városokat ostromolva pedig megcsappan az erő. Ha a hadsereget túl sokáig állomásoztatod (távol a fővárostól), akkor az ország javai nem lesznek elegendők.

Ha viszont a fegyverek kicsorbulnak, a lelkesedésetek ellankad, az erőtök megcsappan, a készleteiteket pedig feléltétek, akkor a fejedelmek, kihasználva gyöngeségeteket, fellázadnak ellened. Ekkor aztán már hiába vannak bölcs (tisztjeid), ők sem lesznek képesek biztosítani a sikeres végkifejletet.

Ezért van, hogy olyan állomásoztatásról, amit ügyetlenül, de gyorsan hajtottak végre, még csak lehet hallani, olyat azonban én még nem láttam, amit hozzáértő módon, de lassan vezényeltek volna le. Soha egyetlen országnak sem vált még hasznára a hosszan elnyúló háború. Ezért, akik képtelenek teljes mértékben felfogni a hadsereg használatában rejlő veszélyeket, nem lesznek képesek megérteni a hadsereg használatából fakadó előnyöket sem.”

*

„Aki jártas a hadsereg alkalmazásában, nem verbuvál másodjára, és nem szállíttat élelmet harmadjára is. Ha a szükséges hadi felszerelést saját országunkból hozzuk, viszont az élelmet az ellenségtől zsákmányoljuk, katonáinkat mindig jól tudjuk lakatni.

Az ország elszegényedik, ha a hadsereg számára szükséges ellátmányt messziről kell szállíttatni. Az ellátmány messziről történő szállítása a nép elszegényedését eredményezi.

A hadsereg jelenléte az áruk drágulását eredményezi. Ha viszont drágulnak az árak, a nép javai megint csak kiapadnak. Ha pedig javaik megcsappannak, a népre roppant teherként szakad a hadi sarc.

Ha erőnk megtört, javaink kiapadtak, akkor a középső síkságon elnéptelenednek a porták.

Népünk a korábbi bevételeinél hét tizeddel kevesebbet tud majd előteremteni. Az uralkodói ház a legszükségesebb kiadásokra – a törött harci szekerekre, a kimerült lovakra, a páncélokra, a sisakokra, a nyilakra, a számszeríjakra, az alabárdokra, a lándzsákra, a (nagy, mozgatható) pajzsokra, az erős bivalyokra és a társzekerekre – hat tizeddel kevesebbet tud így fordítani.

Ezért a bölcs hadvezér ügyel arra, hogy az élelmet az ellenségtől zsákmányolja. Az ellenségtől zsákmányolt egy zhong[7] élelem olyan, mint húsz zhong a sajátunkból; egy shi takarmány pedig húsz shi[8] a sajátunkból.”

*

„Az ellenség lemészárlására a gyűlölet sarkall; az ellenségtől való zsákmányolásra az anyagi javak ösztönöznek. Ezért aztán, ha a harci szekerekkel vívott ütközetben katonáid már tíznél több szekeret zsákmányoltak, jutalmazd meg azokat, akik elsőként szerezték meg ezeket. Cseréld ki rajtuk a zászlókat, keverd a saját szekereid közé, és ezt követően használd úgy, mint a sajátodat. A foglyul ejtett katonákkal bánj jól, és gondoskodj róluk (hogy hasznukat vehesd). Erre mondják, hogy »legyőzve az ellenséget gyarapítani az erőt.«„

*

„Ezért a háborúban a győzelem a legértékesebb, viszont semmit sem ér a hosszan elhúzódó hadakozás. A hadviselés fortélyait ismerő hadvezér ekként válhat népe sorsának irányítójává[9], az ország és a családok veszélyektől megmentő urává.[10]”

3.

A TÁMADÁS MEGTERVEZÉSE

Szun-ce mondta:

„A hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): A legjobb épségben megőrizni az (elfoglalt ellenséges) állam fővárosát, elpusztítani azt, csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség) seregét, elpusztítani azt csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) századait[11], elpusztítani azokat csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) zászlóaljait[12], elpusztítani azokat csak a második legjobb. A legjobb épségben meghagyni (az ellenség elfogott) szakaszait[13], elpusztítani azokat csak a második legjobb.

Ezért, aki száz csatában száz győzelmet arat, még nem a jók legjobbika. A jók legjobbika küzdelem nélkül hódoltatja meg az ellenséges sereget.”

*

„Ezért a legjobb hadsereg (az ellenség) terveire mért csapást; ezt követi, amelyik az (ellenség) szövetségeit szakítja szét; ezt követi az, amelyik magát az (ellenséges) sereget támadja meg; s a legkevésbé jó, amelyik az (ellenség) városfalainak ostromába kezd.

A fallal körülvett városok ostromának szabálya, hogy csak akkor fogjunk hozzá, ha már semmi más lehetőségünk nincs. A nagy, mozgatható pajzsok, az ostromkocsik és az egyéb felszerelések elkészítése három hónapba is beletelik. A sáncok kiásásához újabb három hónap szükséges. Ha a hadvezér képtelen uralkodni türelmetlenségén, és katonáit rohamra küldi, akik elözönlik a falakat, akár a hangyák, akkor harcosai egyharmadát lemészárolják, de a várost mégsem tudják bevenni. Ez pedig az ostromból fakadó katasztrófa.

Ezért az, aki igazán jártas a hadsereg alkalmazásában, úgy hódoltatja meg az (ellenséges) sereget, hogy csatát sem vív vele; úgy foglalja el az idegen városokat, hogy meg sem ostromolja azokat; úgy semmisíti meg az idegen államokat, hogy (a háborút) nem engedi sokáig elhúzódni. Az épen tartást szem előtt tartva kell harcolnia az ég alattiban, így fegyverei nem csorbulnak ki, javai épségben maradnak. Ez a támadás megtervezésének[14] stratégiája.[15]”

*

„Ezért a hadsereg alkalmazásának szabálya általában (a következő): Ha tízszeres túlerőben vagy, kerítsd be (az ellenséget); ha ötszörösben, támadd meg; kétszeres (létszámfölény esetén), oszd meg (az erőit). Ha létszámotok egyenlő, képesnek kell lenned megütközni vele. Ha (az ellenség) van túlerőben, képesnek kell lenned kitérni ellene, mivel a konokul harcoló kis létszámú ellenséges sereget a nagyobb létszámú ellenfele (úgyis) foglyul ejti.”

*

„A hadvezér általában az állam pillére. Amennyiben ez a pillér hibátlan, az állam megingathatatlanul erős marad. Ha viszont a pillér a hibás, az állam menthetetlenül meggyöngül.”

*

„Ezért az uralkodó (a következő) háromféle módon sodorhatja veszélybe a hadseregét:

Ha nem érti meg, hogy a hadsereg nem tud előrenyomulni, ám ő mégis parancsot ad az előrenyomulásra, vagy ha nem érti meg, hogy a hadsereg nem tud visszavonulni, ám ő mégis parancsot ad a visszavonulásra. Ezt nevezik úgy, hogy »béklyóba verni a hadsereget«.

Ha nem érti meg a hadsereg (sajátságos) feladatait, és ugyanúgy igazgatja, mint a (civil) ügyeket. Ekkor a tisztjei összezavarodnak.

Ha nincs tisztában a hadsereg taktikai erőviszonyaival, és ugyanúgy tekint (a tisztekre), mint a közhivatalnokokra, akkor a tisztjei elbizonytalanodnak.

Ha pedig a hadseregben zavar és bizonytalanság üti fel a fejét, akkor a (szomszédos) fejedelmek kihasználva nehézségeinket fellázadnak. Ezt nevezik úgy, hogy »a hadsereget felfordulásba döntve átengedni a győzelmet«.”

*

„Ezért a győzelem megismerésének öt fajtája létezik:

Aki megérti, mikor lehet harcolni és mikor nem, győzni fog.

Aki felismeri, hogyan alkalmazzon nagy és kis létszámú (hadsereget), győzni fog.

Akinek (a seregében) a feletteseknek és az alárendelteknek közös a céljuk, győzni fog.

Aki teljesen felkészülten vár az (ellenfél) készületlenségére, győzni fog.

Amelyik hadvezér tehetséges, az uralkodója pedig nem akadályozza, győzni fog.

Ez a győzelem megismerésének ötféle útja.”

*

„Ezért mondják, hogy aki ismeri az ellenséget és ismeri önmagát, száz csatában sem kerül veszélybe. Aki nem ismeri az ellenséget, ám ismeri önmagát, egyszer győz, másszor kudarcot vall. Aki sem az ellenséget, sem önmagát nem ismeri, minden csatában vereséget szenved.”

*

4.

KATONAI ELHELYEZKEDÉS

Szun-ce mondta:

„Régen, akik igazán járatosak voltak a harcban, mindenekelőtt saját magukat tették legyőzhetetlenné, és úgy várták ki (a kedvező pillanatot), amikor az ellenség legyőzhetővé lett.

A legyőzhetetlenség rajtunk múlik, a legyőzhetőség viszont az ellenségen.

Ezért a harcban igazán járatosak képesek magukat legyőzhetetlenné tenni, de nem képes arra, hogy az ellenség mindig legyőzhető legyen.

Ezért mondják, hogy a győzelem feltételei megismerhetők, de nem (mindig) lehet megvalósítani.”

*

„Aki legyőzhetetlen, az védekezik; aki győzni tud, az támad. Aki védekezik, annak (ereje) nem elegendő, aki támad, annak bőségesen van (ereje).”

*

„Aki igazán járatos a védekezésben, az elrejti magát a kilencedik föld mélyébe; aki igazán járatos a támadásban, az a kilencedik ég magasából indul (támadásra). Így képesek magukat megoltalmazni, és teljes győzelmet aratni.

Aki a győzelem feltételeiből nem lát többet annál, mint amit a tömeg képes megismerni, az bizony nem a jók legjobbika. Még ha győzelmet aratna is a csatában, és az egész ég alatti azt mondaná róla, hogy jó, akkor sem a jók legjobbika.

Mivel azt, aki képes fölemelni egy őszi szőrszálacskát, még nem lehet nagy erejűnek tartani; azt, aki képes meglátni a napot és a holdat, még nem lehet éles szeműnek tartani; azt, aki képes meghallani a mennydörgés robaját, még nem lehet finom hallásúnak tartani.

A régmúlt korokban azokat tartották a harchoz igazán értőnek, akik győzelmeiket könnyű győzelemmel aratták. Ezért a harchoz igazán értők győzelmeik által nem tűntek ki bölcsességük hírnevével vagy bátor támadásukkal. Ezért a harcban aratott győzelmük hibáktól mentes volt. Akik pedig hibát nem vétenek, azok mindig győzni fognak, mégpedig olyanok felett győznek, akik már eleve vereséget szenvedtek.”

*

„Ezért, aki igazán járatos a harcban, olyan területen helyezkedik el, ahol nem szenvedhet vereséget, miközben nem szalasztja el (a lehetőséget), hogy megverheti az ellenséget.

Ennek okáért a győzedelmes hadsereg mindenekelőtt a győzelem feltételeit valósítja meg, és csak azután keresi a harcot. A vesztes sereg először harcol, és csak utána keresi a győzelmet.”

*

„Az, aki igazán járatos a hadsereg használatában, ápolja a Daót, és megőrzi a törvényeket, így képes a győzelem és a vereség irányítójának lenni.”

*

„A háború művészete[16] szerint: első a méret meghatározása[17], második a (tartalékok) mennyiségének fölmérése[18], harmadik a (létszám) megszámolása, negyedik az erőviszonyok mérlegelése[19], az ötödik pedig a győzelem.[20]

A terepből fakad a méret; a méret határozza meg a mennyiséget; a mennyiségből fakad a létszám; a létszám határozza meg az (erőviszonyok) mérlegelését; és a mérlegelésből ered a győzelem.”

*

„Ezért a győzedelmes hadsereg olyan, mint az egy yi[21] súly a zhu-hoz[22] hasonlítva, míg a vesztes sereg olyan, akár a zhu a yihez hasonlítva. A győztes harca olyan, mint amikor a felduzzadt víz zúdul le egy ezer ren[23] mély szakadékba. Ez az erő hadászati elhelyezése.”

*

5.

HADÁSZATI ERŐ

Szun-ce mondta:

„Nagy tömegeket irányítani épp olyan, mint keveseket irányítani, mert az általában a felosztástól[24] és a számarányoktól[25] függ. Nagy tömegekkel harcolni épp olyan, mint kevesekkel harcolni, mert az általában az alakzattól[26] és a megnevezéstől[27] függ.”

*

„Az, hogy a hadsereg az ellenséggel való elkerülhetetlen összecsapásakor nem szenved vereséget, a formabontó és a hagyományos hadműveleteken múlik.

Az, hogy a hadsereg támadóereje olyan, mint amikor egy köszörűkő zuhan, az ürességen[28] és a teltségen múlik.”

*

„Általában, csata közben a hagyományos taktikával vehető fel a harc, és a formabontó taktikával érhető el a győzelem. Így, aki igazán ért a formabontó taktika kivitelezéséhez, az (képességeiben) oly határtalan, akár az Ég és a Föld, és oly kimeríthetetlen, akár a Jangce (Jiang) és a Sárga Folyó (He). Ami véget ér és újra kezdődik, az a Nap és a Hold. Ami meghal és újjászületik, az a négy évszak.

Csupán öt zenei hang létezik, ám ennek az öt zenei hangnak oly sok a változata, hogy nem győzzük hallgatni. Csupán öt szín létezik, ám ennek az öt színnek oly sok a változata, hogy nem győzzük nézni. Íz csupán öt létezik, ám ennek az öt íznek oly sok a változata, hogy nem győzzük kóstolni. Csatában az erő hadászati alakítása csupán formabontó és hagyományos módon lehetséges, de a formabontó és a hagyományos taktikának oly sok változata van, hogy nem győzzük kimeríteni. A formabontó és a hagyományos taktika véget nem érő körforgásban egymásból születik. Ki lenne hát képes kimeríteni azokat?”

*

„Az erő hadászati alakítása olyan, akár a zúgó folyó gyorsasága, amely köveket képes magával görgetni. A (támadás) üteme olyan, akár a ragadozó madár gyorsasága, mellyel villámgyorsan tud lecsapni zsákmányára. Ezért annak, aki igazán ért a harchoz, ereje végzetes, üteme pedig pontos. Az erejének hadászati alakítása olyan, mint a számszeríj felajzása, az üteme pedig olyan, mint az elsütő szerkezet kiengedése.”

*

„Kavargásban és zűrzavarban fölfordulást mutat a harc, de ez mégsem lehet igazi fölfordulás. A gomolygásban és az összevisszaságban ha körformába rendeződünk[29], akkor nem szenvedhetünk vereséget.”

*

„A fölfordulás a rendből születik, a gyávaság a bátorságból, a gyöngeség pedig az erőből. A rend és a fölfordulás a számarányoktól függ, a bátorság és a gyávaság az erő hadászati alakításától függ, az erő és a gyöngeség pedig az alakzattól függ.

Ezért, aki igazán ért az ellenség mozgatásához, az olyan formációba rendeződik, hogy az ellenség kénytelen legyen követni őt. Olyasmit mutat neki, amit az ellenség mindenáron meg akar szerezni. Előnyökkel csalogatva hozza mozgásba, hogy aztán lesben állva várhasson rá.”

*

„Így aztán, aki igazán ért a harchoz, az erő hadászati alakítása kínálta (győzelmet) keresi, és nem bízik senki másban. Így lesz képes embereit kiválogatni, és alkalmazni a hadászati erőt.”

*

„Aki használja a hadászati erőt, az a csatában úgy irányítja az embereit (hogy azok oly könnyeden mozognak majd), miként a fatörzs vagy a kő gurul lefelé. A fatörzs és a kő jellegéből fakad, hogy sík helyen nyugalomban maradnak, ám lejtőn mozgásba lendülnek. Ha szögletesek, veszteg maradnak, ám ha kerekek, gurulni kezdenek. Ezért hát, annak a hadászati ereje, aki igazán ért ahhoz, hogy használja csatában az embereket, épp olyan, mint egy ezer ren magas hegyről alágördülő gömbölyű szikla. Ilyen a hadászati erő alakítása.”

*

6.

ERŐS ÉS GYENGE PONTOK

Szun-ce mondta:

„Az, ki első a csatamezőn, és bevárja a közelgő ellenséget, friss lesz a harcban, míg annak, ki másodikként érkezik a csata színterére, hamar bele kell kezdenie a küzdelembe, így fáradt lesz, hiszen nem pihenhet.”

„A bölcs hadvezér rákényszeríti akaratát az ellenségre, de nem engedi, hogy az ellenség ugyanezt tegye ővele.”

„Ha kihasználja a kínálkozó lehetőségeket, elérheti, hogy az ellenség az ő kedve szerinti iramban közeledjen; ha károkat okoz az ellenségnek, elérheti, hogy az ne bírjon közelebb húzódni hozzá.”

„Ha az ellenség megpihen, megzavarható a nyugalma; ha az ellenség elég élelemmel rendelkezik, még kiéheztethető; ha az ellenség csendben letáborozik, még felriasztható.”

*

„Azokon a pontokon kell feltűnni, amelyeket az ellenség bármi áron meg akar védeni, s e helyekről gyorsan át kell vonulni azokra, ahol aligha számítanak felbukkanásunkra.”

*

„A sereg képes lehet arra, hogy nagy távolságokat legyőzzön, és mégis friss maradjon, ám ez csak akkor igaz, ha nem olyan vidéken vonul, ahol az ellenség is jelen van.”

*

„A hadvezér biztos lehet támadásai sikerében, ha csak a védtelenül hagyott helyeket támadja. A hadvezér biztos lehet a védelmi vonalai sikerében, ha csak olyan pozíciókat tart, amelyeket nehéz megtámadni.”

*

„Az a hadvezér vezethet sikeres támadást, akinek ellenfele nem tudja, mit is kellene megvédenie. Az a hadvezér irányíthat sikeres védekezést, akinek ellenfele nem tudja, mit is kellene megtámadni.”

*

„Ó, ravaszság és titoktartás isteni művészete! E kettő alkalmazásával tanulható meg a láthatatlanná válás, a hallhatatlanná válás; e kettő segítségével veheti kézbe a hadvezér ellenfele sorsának irányítását.”

*

„A hadvezér előrenyomulhat, és feltartóztathatatlanná válhat, ha ellenfele gyenge pontjaira tör. A hadvezér biztonságban visszavonulhat az üldözésből, ha seregei gyorsabban mozognak, mint az ellenség.”

*

„Ha a hadvezér harcolni kíván, az ellenséget belekényszerítheti a csatába – még akkor is megteheti, ha az magas torlasz mögött, vagy mély árkon túl várakozik. A hadvezérnek csupán annyit kell tennie, hogy olyan pont ellen indít támadást, amit az ellenségnek bármi áron meg kell védelmeznie.”

*

„Ha a hadvezér nem kíván harcolni, megakadályozhatja, hogy az ellenség csatába kényszerítse – ezt még akkor is megteheti, ha az ellenség pontosan ismeri a táborhoz vezető utakat. A hadvezérnek csupán annyit kell tennie, hogy valami váratlan, szokatlan akadályt gördít az ellenség útjába.”

*

„Ha a hadvezér felderíti az ellenség helyzetét, de sikerül titokban tartania a sajátját, csapatai erejét egy pontra irányíthatja, miközben az ellenség erői megosztódnak.”

*

„A sereget egyetlen mozgó testté lehet alakítani, s eközben az ellenség alakzatait részekre lehet hasítani. A hatalmas test azután apránként felmorzsolhatja a kisebb ellenséges csoportokat.”

*

„Ha a hadvezér megteheti, hogy ily módon nagy erővel támadjon viszonylag kis egységeket, az ellensége válságos helyzetbe kerül.”

*

„Mivel mindkét fél előre tudja, hol zajlik majd az összecsapás, az ellenség felkészülhet a támadásra, bármelyik irányból érkezzen is. Az ellenség figyel, de meg kell osztania az erőit az irányok között, így a támadó sereg, bárhol is csap le, mindenütt csak kisebb csapatokba ütközik.”

„Így aztán az ellenségnek, ha meg akarja erősíteni az arcvonalát, gyengítenie kell a hátvédet. Ha meg akarja erősíteni a hátvédet, gyengítenie kell a bal szárnyat. Ha meg akarja erősíteni a bal szárnyat, gyengítenie kell a jobb szárnyat. Ha meg akarja erősíteni a jobb szárnyat, valamelyik oldalt megintcsak gyengítenie kell. Ha minden irányba erősítést küld, mindegyik irányban gyenge lesz.”

*

„A számbeli hátrány oka: a lehetséges támadási formák rossz felmérése. A számbeli fölény oka: az ellenség megfelelő előkészületeinek megzavarása vagy egyenest megakadályozása.”

*

„A hadvezér, ha tudja, hogy zajlik le majd az összecsapás, már messziről azt a bizonyos helyet kell figyelnie, hogy megfelelően irányíthassa csapatait.”

*

„Ha az összecsapás ideje és helye sem ismeretes, a bal szárny nem védheti meg a jobb szárnyat, a jobb szárny nem védheti meg a bal szárnyat; az arcvonal nem nyújthat segítséget a hátvédnek, a hátvéd pedig az arcvonalnak. Még inkább így van, ha az alakzat két legtávolabbi pontja száz linél távolabb van egymástól, és így van, ha a két legközelebbi pontját több li választja el.”

*

„Bár becslésem szerint Jüe katonái többen voltak, mint a mieink, ez nem jelentett előnyt számukra a győzelem elérése során. Ekkor mondtam ki, hogy a diadal igenis megszerezhető.”

*

„Az ellenség talán erősebb, ha a számokat tekintjük, mégis megakadályozhatjuk, hogy harcba szálljon velünk. Ennek módja az, hogy megismerjük a terveit, és ezek alapján megállapítsuk, mekkora a valószínűsége a sikerre.”

*

„Zavard meg, és tanulj abból, hogyan cselekszik, vagy éppen hogyan nem cselekszik válaszként. Kényszerítsd rá, hogy felfedje magát, és ő maga leplezze le saját sebezhető pontjait.”

*

„Gondosan hasonlítsd össze az ellenség seregét a sajátoddal, mert csak így tudhatod meg, miben erősebb a másik, és miben vagy erősebb te.”

*

„Ha taktikai döntést hozol, bármi áron titokban kell tartanod azokat; titokban kell tartanod a helyzetedet, és ha ezt teszed, biztonságban leszel, még a legrátermettebb kémek, még a legbölcsebb elmék sem tudhatják meg, mire készülsz.

*

„Hogyan lehet győzelmet kovácsolni az ellenség taktikájából? Ez az, amit a legtöbben sosem érthetnek meg.” „Mindenki látja a taktikát, amikor hódítok, de senki sem veszi észre a stratégiát, amiből a győzelem kifejlődött.”

*

„Ne ismételd meg azt a taktikát, aminek segítségével győzelemhez jutottál, inkább hagyd, hogy a módszereidet a körülmények végtelen számú variációja határozza meg.”

*

„A katonai taktika olyan, mint a víz. A víz, amikor természetes medrében folyik, a magas helyekről lefelé áramlik.”

*

„A háborúban ki kell térni az elől, ami erős, és le kell csapni arra, ami gyenge.”

*

„A víz annak megfelelően halad, hogy milyen a terep, a táj természete. A katona annak megfelelően dolgozza ki a diadalra vezető lépések részleteit, hogy milyen az ellenség, amellyel szemben áll.”

„Ahogy a víznek nincs állandó alakja, úgy a hadviselésben sem állandóak a feltételek.”

*

„Azt, aki taktikáját az ellenfeléhez igazítva dolgozza ki, s szükségképpen változtat azon, majd e módszerrel győzelmet arat: nevezzék mennyben született hadvezérnek!”

*

„Az öt elem (víz, tűz, fa, fém, föld) nem minden esetben fejt ki egyforma hatást. Az évszakok is rendben követik egymást. Vannak rövid és hosszú napok, a hold hol kikerekedik, hol meg elfogy.”

*

7.

MANŐVEREK

Szun-ce mondta:

„Háborúban a tábornok az uralkodótól kapja a parancsokat.”

*

„Miután összegyűjtötte seregét, és összpontosította erőit, a tábornoknak elegyítenie és harmonizálnia kell a különböző elemeket, mielőtt tábort ver.”

*

„Ezután következnek a taktikai manőverek; nincs semmi, ami ezeknél nehezebben kivitelezhető. A taktikai manőverek nehézsége abból fakad, hogy a kanyargóst egyenessé kell változtatni, a hátrányból pedig előnyt kell kovácsolni.”

*

„Ahhoz, hogy körben járva visszatérjünk, miután kicsalogattuk az ellenséget állásaiból, és utána eredtünk, hogy még előtte elérjük a célt – mindehhez ismernünk kell a kerülőutakkal kapcsolatos ravasz fogásokat.”

*

„Ki képzett sereggel manőverezik: előnyre tehet szert, de aki gyakorlatlan csürhével próbálkozik, mindent veszélybe sodorhat.”

„Ha seregedet teljes felszerelésben mozgatod, hogy előnyös pozícióhoz juss, könnyen megeshet, hogy későn érkezel meg valahová. A pozíció megszerzése sokszor megköveteli, hogy feláldozd a málhát, az ellátmányt.”

*

„Ha megparancsolod katonáidnak, hogy szedjék össze holmijukat, majd éjjel s nappal, pihenő nélkül vonultatod őket, hamar nagy távolságokba juthatsz, gyorsan magad mögött hagyhatsz száz lit, és előnyre tehetsz szert, de fogoly lesz három ezreded vezére, mert az erősek célba érnek ugyan, de a gyengék lemaradnak.”

*

„Ha az erősek előrenyomulnak, s a gyengék leszakadnak, seregednek csak egytized része érhet célba.”

„Ha ötven lit teszel meg, hogy lehagyd és kicselezd az ellenséget, elveszted első századod parancsnokát, és seregednek csupán fele érhet célba.”

*

„Ha harminc li távolságot teszel meg, ugyanezzel a céllal, seregednek kétharmada jut célba.”

*

„Biztos lehetsz benne: a sereg társzekerek nélkül, ellátmány nélkül, készletek nélkül hamar odavész.”

*

„Nem köthetünk egyezményeket, amíg nem ismerjük meg reménybeli szövetségeseink szándékait.”

*

„Nem lehetünk alkalmasak egy sereg vezetésére, ha nem ismerjük eléggé a terepet, a hegyeket és az erdőket, a szakadékokat és a vízmosásokat, a mocsarakat, a lápokat.”

*

„Ha nincsenek helybeli vezetőink, nem használhatjuk ki megfelelően a terep természeti adottságait.”

*

„Ha háborút vívsz, és színlelsz, alakoskodsz: a sikert learathatod.”

*

„Vedd figyelembe az adott körülményeket mielőtt döntesz, hogy megosztod vagy koncentrálod erőidet.”

*

„Légy gyors, mint a szél, de légy oly nyugodt, mint az erdő!”

*

„Ha támadsz, ha sarcolsz: olyan pusztító légy, mint a tűz, és oly rendíthetetlen, akár a hegy.”

*

„Terveid sötétek és kifürkészhetetlenek legyenek, akár az éjszaka, s amikor mozdulsz, úgy sújts le, akár a villám!”

*

„Amikor felprédálod a vidéket, a zsákmányt oszd szét embereid között; amikor új országot hódítasz meg, oszd részekre, hogy katonáid alaposabban kifoszthassák.”

*

„Légy megfontolt, gondolkozz, mielőtt bármilyen lépést teszel!”

*

„Azé lesz a diadal, aki elsajátította a ravaszság mesterségét. Ez a manőverezés művészetének leglényege.”

„A Hadsereg vezérlésének könyvében ez áll: Csatatéren a kimondott szó nem jut elég messzire, ezért gongokat és dobokat kell használni. A közönséges tárgyak nem láthatók elég tisztán, ezért lobogókat és jelzőzászlókat kell használni.”

*

„A gongok és dobok, a lobogók és jelzőzászlók arra szolgálnak, hogy a sereget alkotó katonák figyelmét egy bizonyos pontra tereljük.”

*

„A sereg így egyetlen, egységes testet fog alkotni. Ebben az egyetlen, egységes testben a bátrak nem törhetnek előre egyedül, a gyávák nem vonulhatnak vissza, ha megrémülnek. Ez a nagy embertömegek kezelésének művészete.”

*

„Éjszakai csatában jelzőtüzeket és dobokat használj, nappal vívott csatában lobogókat és jelzőzászlókat, mert ezekkel tudod egyetlen pontra terelni a seregedet alkotó katonák figyelmét.”

*

„Egy egész hadseregtől el lehet rabolni a küzdőszellemet; a főparancsnok könnyen elveszítheti lélekjelenlétét.”

*

„A katonák lelkesedése reggel a legerősebb, déltájban már gyengülni látszik, estefelé pedig már másra sem tud gondolni a harcos, mint arra, hogy minél előbb visszatérjen a táborba.”

*

„Ez az oka, hogy a bölcs tábornok elkerüli az ellenséget, amikor annak katonái lelkesek, de támadást indít, amikor már megcsappant a harci kedvük, amikor már pihenni vágynak. Ez a hangulat tanulmányozásának és kihasználásának művészete.”

*

„Nyugodtan és rendezetten kivárjuk az ellenség sorainak szétzilálódását, és lecsapunk. Ez az érzelmek tanulmányozásának és kihasználásának művészete.”

*

„Legyünk közel a célhoz, amikor az ellenség még távol van attól; várakozzunk türelemmel, miközben az ellenség még mindig a cél felé tör, s fárad; tápláljuk a katonákat, miközben az ellenséges katonák éheznek – ez az erővel való gazdálkodás művészete.”

*

„Tartózkodjunk attól, hogy rendezett ellenségre rontsunk; tartózkodjunk attól, hogy nyugodt, magabiztos ellenségre támadjunk – ez a körülmények tanulmányozásának művészete.”

*

„Régóta tudott, hogy domb aljából nem szabad dombon lévő ellenségre támadni, s ki kell térni előle, amikor a dombtetőről megindul lefelé.”

*

„Ne üldözd az ellenséget, mely csak színleli a menekülést; ne támadd meg a katonákat, kikben még ott lobog a lelkesedés.”

*

„Vigyázz, nehogy bekapd az ellenség csaliját! Vigyázz, ne ronts rá az ellenségre, ha már hazafelé vette az irányt.”

*

„Ha körbefogsz egy sereget, hagyj utat a menekülőknek. Ne várd meg, hogy a kétségbeesés új erőt adjon az ellenségednek.”

*

„Ez a hadviselés művészete.”

*

8.

KILENC VÁLTOZÁS

Szun-ce mondta:

„A hadsereg alkalmazásának a szabálya általában az, hogy miután a hadvezér megkapta az uralkodó parancsait, egyesíti hadseregét, összegyűjti a tömeget:

Ne táborozz nehezen járható terepen.

Olyan terepen, ahol országutak találkoznak, egyesítsd (erőid) a szövetségesekkel.

Ne maradj elzárt területen.

Készíts haditervet arra az esetre, ha körbezárt terepre tévednél.

Végzetes terepen kell harcolnod.

Vannak olyan utak, melyeket nem szabad követned.

Vannak olyan seregek, melyeket nem szabad megtámadnod.

Vannak olyan fallal körülvett városok, melyeket nem szabad megostromolnod.

Vannak olyan területek, melyeken nem szabad harcba bocsátkozni.

Vannak olyan uralkodói parancsok, melyeket nem szabad elfogadnod (ti. végrehajtanod).

Ezért csak az a hadvezér ismeri a hadsereg alkalmazásának módját, aki tökéletesen megértette a kilenc változásból fakadó előnyöket. Az a hadvezér viszont, aki nem értette meg tökéletesen a kilenc változásból fakadó előnyöket, képtelen lesz kihasználni a terep kínálta előnyöket még akkor is, ha egyébként tisztában van a terepviszonyokkal.

Aki úgy igazgatja seregét, hogy nem ismeri a kilenc változás technikáját, jól lehet, tisztában van az öt előnnyel, mégsem (sikeresen) vezeti az embereit.”

*

„Ezért a bölcs hadvezér megfontoltságának össze kell kötnie az előnyt és a hátrányt. Ha az előnyökhöz mindig hozzászámítjuk (a hátrányokat is), akkor bízhatunk vállalkozásaink (sikeres) megvalósíthatásában. Ha pedig a hátrányokhoz mindig hozzászámítjuk (az előnyöket is), akkor minden szerencsétlenséget el lehet kerülni.”

*

„Ilyeténképpen a fejedelmeket hátrányokat támasztva tudod meghódoltatni, állandó feladatokkal tartsd lekötve erőiket, előnnyel csalogasd őket.”

*

„Ezért a hadsereg alkalmazásának szabálya a következő: Soha ne hagyatkozzunk arra, hogy (az) ellenség úgysem fog megérkezni, hanem felkészülten várjunk a fogadására. Soha ne hagyatkozzunk arra, hogy (az) ellenség úgysem támad meg minket, hanem hozzuk olyan helyzetbe, ahonnan már nem is tud támadni.”

*

„A hadvezért (a következő) öt (tulajdonsága) sodorhatja veszélybe:

Ha biztosra veszi a halálát, csakugyan megölhetik.

Ha feltétlenül élni akar, fogságba ejthetik.

Ha (könnyen) feldühödik, megsérthetik.

Ha túlságosan kényes tisztességére, megszégyeníthetik.

Ha túlságosan szereti az embereket, gondot okozhatnak neki.

Nos, ez az öt (tulajdonság) a hadvezér hibája és a hadsereg alkalmazásának szerencsétlensége. Annak oka, ha egy hadsereg vereséget szenved, a hadvezér pedig elesik, általában ezen öt (tulajdonság) valamelyike, tehát alaposan meg kell vizsgálni.”

*

9.

A VONULÓ HADSEREG

Szun-ce mondta:

„Elérkeztünk a hadsereg elszállásolásának, a tábor megépítésének, az ellenség helyzetére utaló jelek felismerésének kérdéséhez. Gyorsan kelj át a hegyeken, és mindig maradj a völgyek közelében.”

*

„Magas helyeken verj tábort, a nap felé fordulva. Harcolni ne kapaszkodj magasra. Ennyit kell tudni a hegyvidéki hadviselésről.”

*

„Miután átkeltél egy folyón, hamar hagyd magad mögött!”

*

„Amikor egy megszálló sereg menetelés közben átkel egy folyón, ne közelítsd meg, ne ronts rá, míg a vízben van. A legjobb az, ha megvárod, hogy a sereg fele átjusson az innenső partra, és csak akkor csapj le rá.”

„Bármennyire is vágyód a harcot, ne várd be az ellenséget a folyónál, amin át kell kelnie.”

*

„A folyó mentén feljebb várakozz annál a pontnál, ahol az ellenség tartózkodik, és mindig fordulj a nap felé. A folyón felfelé haladva soha ne közelítsd meg az ellenséget. Ennyit kell tudni a folyó melletti hadviselésről.”

*

„Ha sós mocsáron kelsz át, az legyen a legfontosabb, hogy hamar a túlsó oldalra juss. Ne habozz, ne késlekedj, igyekezz!”

*

„Ha rákényszerülsz, hogy sós mocsárban csatázz, legyen a közeledben víz és fű, hátadat lehetőleg fák védjék. Ennyit kell tudni a sós mocsarakban vívott csatákról.”

*

„Száraz, sík vidéken úgy helyezkedj el, hogy tőled jobbra és a hátad mögött valamiféle magaslat legyen. Így, ha a támadás, a veszély szemből érkezik, hátul biztosítva marad a menekülési útvonal. Ennyit kell tudni a sík terepen vívott csatákról.” „Ez a hadviseléssel kapcsolatos tudomány négy hasznos ága, melyek segítségével a Sárga Császár négy erős királyt legyőzött.”

*

„Minden sereg jobban kedveli a magas helyeket, mint az alacsonyabbakat, a napfényes helyeket, mint a sötéteket.”

*

„Ha vigyázol az embereidre, és kemény talajon táboroztatod őket, a sereged nem betegszik meg, az egészséges katona pedig a diadal egyik fontos eszköze.”

„Ha dombhoz vagy parthoz érsz, a napfényes oldalát foglald el, úgy, hogy a hátad mögött, jobb oldalt legyen a lejtő. Így kedvezel katonáidnak, és kihasználod a terep természetes előnyeit.”

*

„Amikor a nagy esőzések után egy-egy folyó kilép a medréből, s eltűnik a gázló, várd ki, míg a taréjos hullámok eltűnnek, s lecsendesül az áradat.”

*

„A hegyes, sziklás vidéket, hol a szirtek között folyók rohannak, hol gyakoriak a vízmosások, a szakadékok, a sűrű bozótosok, a mélyedések és barlangok – a lehető leggyorsabban hagyd el az ilyen terepet!”

„Miközben távol maradunk az ilyen helyektől, rá kell vennünk az ellenséget, hogy bevonuljon a veszélyes terepre. Ha ez megtörténik, szemközt legyünk a veszélyes tereppel, miközben az ellenség a hátát fordítja feléje.”

*

„Ha táborunk szomszédságában dombok állnak, vagy nádassal kerített tavak csillognak, vagy fűvel benőtt mélyedéseket látunk, vagy bozóttal körülvett erdőt: alaposan kutassuk át a terepet, mert az ilyen helyek csapdák lehetnek, vagy kémek lapulhatnak a fedezékekben.”

*

„Ha az ellenség közel van, és csendben marad, azzal elárulja, hogy pozíciójában, a környezet előnyeiben bízik.”

*

„Amikor az ellenség a helyén marad, de megpróbál támadásra bírni minket, egészen biztos, hogy abban bízik: a terep majd őneki kedvez.”

„Ha az ellenség táborhelyét könnyű lenne becserkészni, vigyázz, mert csapda közelébe kerültél, amibe hamar belesétálhatsz!”

*

„Az erdő fái között zajló mozgás elárulja az ellenség helyzetét. Ha bozót, vagy magas fű van körülöttünk, gyanakodnunk kell, hátha ott rejtőzik az ellenség. Ha mozog a magas fű: az ellenség közeledik, vagy esetleg azt akarja elhitetni velünk, hogy támadni fog, mert így próbál szellemi fölényt szerezni.”

*

„A felriadó, felröppenő madarak a biztos jelei, hogy titokban közeledik az ellenség. A megugrasztott, menekülő állatok a támadni készülő ellenség jelenlétére utalnak.”

*

„Ahol poroszlop emelkedik, ott szekerek közelednek; ahol alacsony a porfelhő, de szétterül, ott gyalogság menetel. Amikor több kisebb porfelhőt látunk: az ellenséges katonák tűzifát gyűjtenek. Amikor néhány kisebb porfelhőt látunk, amelyek alig moccanva lebegnek: tudnunk kell, hogy azon a helyen ver tábort az ellen.”

*

„Elfojtott hangok, fokozódó készülődés – ezek a jelei annak, hogy az ellenség hamarosan megindul. Erőszakos szavak és támadásnak látszó előretörés – ezek a jelei annak, hogy az ellenség hamarosan visszavonul.”

*

„Amikor először a könnyű harciszekerek törnek előre, és elfoglalják helyüket a szárnyakon – ez annak jele, hogy az ellenség csatarendbe áll.”

*

„Békeajánlatok, melyekhez esküvel pecsételt szerződést csatolnának – ez a kelepce biztos jele.”

*

„Amikor az ellenség csak szaladgál, és a katonák rendben felállnak – ez azt jelenti, hogy elérkezett a döntő pillanat.”

*

„Amikor van, ami észrevehetően támad, ugyanakkor van, ami észrevehetően visszavonul, vigyázz, mert csapdába akarnak csalni!”

*

„Amikor a katonák lándzsájukra támaszkodva állnak, az azt jelenti, hogy szédelegnek az éhségtől.”

*

„Ha azok, akiket vízért küldenek, legelőször a saját szomjukat oltják: a sereg egészének nagy kínt okoz a szomjúság.”

*

„Ha az ellenség látja, hogy megszerezhetne valamit, de mégsem teszi ezt: a katonái mind kimerültek.”

*

„Ahol madarak gyülekeznek, ott nem várakozhat ellenség. Ha éjjelente az őrök egymást szólongatják – ez a rettegés biztos jele.”

*

„Ha valami zavar támad az ellenség táborában: vezérük tekintélye ingatag. Ha a zászlókat folyton mozgatják: lázadás készülődik. Ha a tisztek dühösnek látszanak: az emberek már mind fáradtak.”

*

„Amikor az ellenséges sereg gabonával eteti a lovakat, és levágja a teheneket, amikor az emberek nem akasztják ki a tábortüzek fölé főzőedényeiket: azt mutatják, hogy nem térnek vissza sátraikba. Ebből tudhatod, hogy elszántak, küzdeni fognak, mindhalálig.”

*

„Ha az ellenséges sereg katonái kis csoportokban, halkan beszélgetnek egymással: biztos lehetsz benne, hogy az embereken eluralkodott a csalódottság.”

*

„Ha az ellenséges seregben túlságosan gyakran osztogatnak jutalmakat: biztos lehetsz abban, hogy odaát fogytán vannak a tartalékok. A túlságosan sok büntetés arról árulkodik, hogy a tisztek elvesztették magabiztosságukat, és lassan-lassan a fejüket is elveszítik.”

*

„Ha az ellenség tombolva támad, de hirtelen megriad és visszavonul: biztos lehetsz abban, hogy a kémeiknek semmit sem sikerült kideríteniük rólad.”

*

„Ha az ellenség követeket küld hozzád, akik dicsérnek téged: biztos lehetsz abban, hogy ellenfeled kimerült, és fegyvernyugvásra vágyik, hogy pihenhessen.”

*

„Ha az ellenséges csapatok dühödten eléd vonulnak, és hosszú ideig a katonáid előtt maradnak, de nem indítanak rohamot, és nem is vonulnak vissza: vigyáznod kell, s meg kell vizsgálnod a körülményeket, a furcsa mozgás okait.”

*

„Ha a sereged nincs számbeli fölényben, még nem kell megrettenned – ez csupán azt jelenti, hogy nem indíthatsz közvetlen támadást. Szedd össze a rendelkezésedre álló eszközöket, folyamatosan tartsd szemmel az ellenséged, és kérj erősítést.”

*

„Az a hadvezér, aki nem gondolkodik előre, és az, aki ok nélkül, vagy akár okkal is lebecsüli az ellenséget, biztosan számíthat a vereségre.”

*

„Ha megbünteted a katonákat, akik még nem kötődnek hozzád eléggé: biztos lehetsz abban, hogy nem engedelmeskednek. Az engedetlen katonának pedig semmi haszna nincs. Ha sosem bünteted meg a hozzád már elég erősen kötődő katonáidat: biztos lehetsz abban, hogy lassan megkopik az irántad való tiszteletük. Ha nem tisztelnek, nem is engedelmeskednek, és ha nem engedelmeskednek, semmi hasznuk nem lehet.”

*

„A katonáiddal emberségesen bánj, de mindig légy szigorú. A győzelemhez vezető utat szigorúsággal és igazságossággal kövezték ki.”

*

„Ha a katonák kiképzése szokássá válik, számíthatsz arra, hogy jól képzett lesz a sereged. Ha nem így történik, képzetlen csőcseléket kell irányítanod.”

*

„Ha a tábornok magabiztosnak látszik, és mindig ragaszkodik parancsai végrehajtásához, az emberek engedelmeskedni fognak neki. A gyengeség első jeleire azonban ez az engedelmesség megszűnik.”

*

10.

A TEREP

Szun-ce mondta:

„A terepnek hat fajtáját különböztetjük meg. Ezek: járható terep, csapdába ejtő terep, időt vesztegető terep, szűk ösvényes terep, hegyes-völgyes terep, az ellenségtől nagy távolságra lévő terep.”

*

„Azt a terepet, amelyet bármely oldalról könnyen megközelíthetjük, járható terepnek nevezzük.”

*

„Ha ilyen természetű terepen mozgunk, foglaljuk el a magaslatok napsütötte oldalát, mielőtt azt az ellenség megteszi. Ezután jelöljük ki, és őrizzük az utánpótlási útvonalat – csak így indíthatjuk a csatát előnyös helyzetből.”

„Azt a terepet, amelyről nem tudunk elszabadulni, és amelyet nehéz visszaszerezni, csapdába ejtőnek nevezzük.”

*

„Ilyen helyzetben, ha az ellenség nem készült fel eléggé, kitörhetünk, és könnyen győzelmet arathatunk. Ám ha az ellenség felkészült fogadásunkra, és nem tudjuk letiporni, elkerülhetetlen a katasztrófa, mert visszavonulásra nem nyílik lehetőségünk.”

*

„Az olyan terepet, amelyen nem juthat előnyhöz az, aki megteszi az első lépést, időt vesztegető terepnek nevezzük.”

„Ha ilyen helyzetbe kerülünk, hiába kínál az ellenség csábító csalikat, akkor járunk el a legbölcsebben, ha nem törünk előre, inkább visszavonulunk. Ezzel arra biztatjuk az ellenséget, hogy vegyen minket üldözőbe. Amikor ez megtörténik, esetleg már előnyösebb pozícióból indíthatunk támadást.”

*

„A szűk ösvényekről. Ha te foglalod el ezeket, erősen őriztesd mindegyiket, és várd be türelmesen az ellenség érkeztét.”

„Ha az ellenség elfoglalta előttünk a szűk ösvényeket, ne menjünk utána. Derítsük ki, hogy az útvonalakat erős vagy gyenge őrség védi-e, s csak akkor indítsunk támadást, ha gyenge a védelem.”

*

„A hegyes-völgyes terepről. Ha te érsz oda elsőként, foglald el a magaslatokat, a napfényes részeket, és ott várakozz, míg ellenséged felér utánad.”

*

„Ha az ellenség elfoglalja előtted a hegyes-völgyes terepet, ne kövesd, inkább vonulj vissza, és próbáld lecsalogatni fentről a másik sereget.”

*

„Ha nagyon távol vagy az ellenségtől, és a két sereg ereje nagyjából egyforma, nincs értelme annak, hogy csatát kezdeményezz. Az ilyen küzdelemben biztosan hátránnyal indulsz.”

*

„A Földdel és képződményeivel kapcsolatosan ezeket a dolgokat kell megjegyezned. A tábornok, aki felelősséget érez seregéért, aki bölcsen kíván irányítani, alaposan tanulmányozza át e pontokat.”

„A sereget hat csapás érheti, amelyek forrása nem a természet, hanem a vezérlő tábornok nem-tudása, balgasága. Mi ez a hat? Ezek: menekülés; szétzilálódás; összeomlás; szétmorzsolódás; széthullás; fejvesztett menekülés.”

*

„Ha a feltételek azonosak, s az egyik sereg nekiront a nálánál tízszer erősebbnek, ugyan mi következhet? A támadó sereg menekülni kényszerül.”

*

„Amikor a közönséges katonák túlságosan erősek, s a tisztjeik túlságosan gyengék, ugyan mi következhet? Engedetlenség. Amikor a tisztek túlságosan erősek, és a közkatonák túlságosan gyengék, ugyan mi következhet? A szétzilálódás, nem más.”

„Amikor a legmagasabb rangú tisztek dühösek és engedetlenek, és az ellenséggel való találkozáskor a maguk feje szerint csatároznak, mert megbántottnak és túlságosan okosnak hiszik magukat; ha támadást indítanak, mielőtt a főparancsnok megállapítaná, hogy a sereg képes-e végrehajtani a feladatot, vagy sem – ebben az esetben a sereg össze fog omlani.”

*

„Amikor a tábornok gyenge, és nincs tekintélye, amikor a parancsai nem világosak, bizonytalanok, amikor a tisztek és a katonák számára nem határozzák meg világosan az elvégzendő feladatokat, amikor az alakzatok tétován, lassan, és szinte találomra jönnek létre – ennek eredménye az lesz, hogy a csapat összemorzsolódik.”

*

„Amikor a tábornok képtelen arra, hogy felbecsülje az ellenség erejét, amikor hagyja, hogy kisebb serege megtámadjon egy nagyobbat, vagy gyenge csapatokat vezényel az erősek ellen, és nem a legkiválóbb katonáit állítja az első sorokba – ennek eredménye az lesz, hogy a csapat széthullik, és fejvesztett menekülésbe kezd.”

*

„Ez a hat csapás érheti a sereget; ez a hat, vereséget eredményező csapás. A tábornoknak ezekről sem szabad megfeledkeznie, ha egyszer vállalta a vezénylést.”

*

„A vidék természetes formája a katona legjobb szövetségese; az ellenség erejének pontos felmérése, a diadal erőinek irányítása, a nehézségek felmérése, a veszélyek és a távolságok pontos megvizsgálása – ezek a tábornok feladatai.”

*

„Az, aki ismeri ezeket a dolgokat, és csatában gyakorlattá változtatja tudását, megnyeri az ütközeteket. Az, aki nem ismeri ezeket a dolgokat, nem változtathatja gyakorlattá a tudását, így vereség lesz osztályrésze.”

*

„Ha a harc biztosan győzelmet eredményez: harcolni kell. Harcolni, még akkor is, ha a császár megtiltja. Ha a harc nem vezethet győzelemhez, nem szabad harcolni. Nem szabad, még akkor sem, ha a császár ezt parancsolja.”

*

„A tábornok, aki a hadműveletek során nem törődik saját hírnevével, és hajlandó visszavonulni, mert nem retteg attól, hogy kegyvesztetté válik; a tábornok, akinek egyetlen szándéka az ország védelme, a császár szolgálata – az ország számára drágakő az ilyen.”

*

„Úgy bánj katonáiddal, miképpen saját gyermekeiddel, és meglásd: a legmélyebb völgybe is követnek. Úgy tekints rájuk, mint imádott fiaidra, és meglásd: melletted maradnak, mindhalálig.”

*

„Ha viszont csupán szereted őket, de nincs előttük tekintélyed, ha jószívű vagy, de nem tudsz parancsolni, ha nem vagy képes fenntartani a rendet, akkor a katonáid olyanok lesznek, mint a csintalan kölykök, s semmi hasznukat sem veheted.”

„Ha tudod, hogy az embereid képesek végrehajtani a támadást, de nem tudod biztosan, hogy az ellenség elég zilált-e ahhoz, hogy lesújthass rá – ebben az esetben csak a győzelemhez vezető út feléig jutottál el.”

*

„Ha tudod, hogy az ellenség elég zilált ahhoz, hogy lesújthass rá, de nem tudod, hogy a katonáid képesek-e végrehajtani a támadást – ebben az esetben is csak a győzelemhez vezető út feléig jutottál el.”

*

„Ha tudod, hogy az ellenség elég zilált ahhoz, hogy lesújthass rá, és tudod, hogy a katonáid képesek végrehajtani a támadást, de nem ismered a terepet, fogalmad sincs, alkalmas-e csatára – ebben az esetben is csak a győzelemhez vezető út feléig jutottál el.”

*

„A tapasztalt katona, ha egyszer elindul, nem retten vissza többé, ha egyszer tábort bont, már megvívja csatáját.”

*

„Úgy mondják, s helyesen: ha ismered az ellenségedet, és ismered önmagad, tiéd lesz a győzelem. Ha ismered az eget, és ismered a földet is, teljes lehet diadalod.”

*

11.

A KILENC TEREP

Szun-ce mondta:

„A háború művészetében kilenc terepet különböztetünk meg. Van könnyű terep; van nem megerőltető terep; van harcra gerjesztő terep; van nyílt terep; van kulcsfontosságú terep; van komoly terep; van nehéz terep; van körbezárt terep; van végzetes terep.”

*

„A fejedelmek, amikor a saját terepükön harcolnak, könnyű terepen mozognak.”

*

„Amikor ellenséges terepre jut, de nem hatol be túlságosan mélyen, akkor nem megerőltető terepen mozog.”

*

„Azt a terepet, amely mindkét seregnek előnyére van, harcra gerjesztőnek nevezzük.”

*

„Azt a terepet, amelyen mindkét sereg szabadon mozog, nyíltnak nevezzük.”

*

„Azt a terepet, amelyen keresztül eljuthatunk a szomszédos tartományokba; azt, amelynek birtoklója hatással lehet az egész birodalomra, kulcsfontosságú terepnek nevezzük.”

*

„Van, hogy egy sereg behatol az ellenséges terület szívébe, és számos erődítményt, megerősített várost hagy maga mögött – az ilyen terepet komolynak nevezzük.”

*

„Hegyi erdők, meredélyek, mocsarak és lápok – az ilyen akadályokkal teli terepet nehéznek nevezzük.”

*

„Azt a területet, amelyet keskeny vízmosásokon, veszélyes ösvényeken keresztülhaladva tudunk megközelíteni, ahol a visszavonulás útja is nehéz, ahol csekély számú ellenséges katona is nagy kárt tud okozni seregünknek, körbezárt terepnek nevezzük.”

*

„Azt a területet, amelyen csak úgy tudunk megmenekülni, hogy haladék nélkül csatázni kezdünk, végzetes terepnek nevezzük.”

*

„A könnyű terepen ne harcolj, a nem megerőltető terepen ne állj meg, a harcra gerjesztő terepen ne támadj.”

„A nyílt terepen ne próbáld elállni az ellenség útját. A kulcsfontosságú terepen keresd meg szövetségeseidet.”

*

„A komoly terepen fosztogass és prédálj, a nehéz terepen ne állj meg, menetelj tovább.”

*

„A körbezárt terepre érvén készíts részletes terveket, a végzetes terepen pedig küzdj.”

*

„Azok, akiket a régi időkben rátermett vezérnek tartottak, pontosan tudták, hogyan verjenek éket az ellenség arcvonala és hátvédje közé; tudták, hogyan akadályozzák meg a kisebb-nagyobb egységek közötti kapcsolat létrejöttét; tudták, hogyan akadályozhatják meg, hogy a jó katonák megmentsék a kevésbé jókat, és a vezérek ne buzdíthassák embereiket.”

*

„Amikor az ellenség katonái együtt mozogtak, ezeknek a régieknek sikerült elérniük, hogy összezavarodjanak.”

*

„Amikor az szolgált előnyükre, előrenyomultak, amikor pedig az, megálltak, és nem mozdultak.” „Ha azt kérdik, hogyan lehet legyőzni az ellenség hatalmas seregét, mely rendezetten közeledik, s támad, én ezt válaszolom: szerezz meg valamit, ami kedves ellenségednek, s meglásd, nyomban engedelmeskedik neked.”

*

„A gyorsaság a háború eszenciája. Használd ki az ellenség felkészületlenségét, kiszámíthatatlanul mozogj, és az őrizetlen részeket támadd meg.”

*

„Ha te vezeted a megszálló sereget, figyelj a következőkre. Minél mélyebben hatolsz be az országba, annál inkább nő az összetartás katonáid között, s így a védők nem győzhetnek le.”

*

„A termékeny vidékeken fosztogass, s a zsákmányból lásd el seregedet.”

*

„Kísérd figyelemmel embereid állapotát, s ne fáraszd ki őket túlságosan. Összpontosíts az erődre, és növeld azt, ha teheted. Folyamatosan mozgasd a sereged, s készíts kiismerhetetlen terveket.”

*

„Katonáidat hozd olyan helyzetbe, hogy ha esetleg mindennek vége, akkor is inkább a halált válasszák, és ne próbáljanak elmenekülni.

Ha hajlandóak szembenézni a halállal, nincs semmi, amit ne érhetnének el. A tisztek és a közkatonák erejüket megfeszítve fognak küzdeni érted.”

*

„A katonák, ha kétségbeesnek, megízlelik a félelmet. Ha nincs hely, hová elmenekülhetnének, szilárdan megvetik lábukat. Ha ellenséges területen vannak, megacélozzák magukat. Ha mást nem tehetnek, elszántan küzdenek.”

*

„Ilyen helyzetben a katonáink maguktól is óvatosak lesznek, engedelmesek maradnak, teljesítik a parancsaidat; kötelékek nélkül is hűek lesznek hozzád, eskük nélkül is bízhatsz bennük.”

*

„Tiltsd meg a jóslást, a jelek magyarázatát, vesd el a babonás kételyeket. Ha ezt megteszed, sereged talpon marad, melletted, mindhalálig.”

*

„Ha katonáidat nem veti fel a pénz, az nem azért van, mert elvetik a gazdagságot. Ha életük hamar véget ér, az nem azért van, mert nem akarnak sokáig élni.”

„Azon a napon, amikor harcba parancsolod őket, talán sírva fakadnak, talán ruhájukat áztatja könnyük, s lesznek, akik lefekszenek, úgy zokognak. Állítsd fel őket, olyan helyre, ahol nem tehetnek mást, mint hogy küzdenek. Tedd ezt, s meglásd: olyan bátrak lesznek, mint a régi hadvezérek.”

*

„Aki ismeri a taktikát, azt csakis a suai-zsanhoz hasonlíthatjuk. A suai-zsan a Csang-hegyek kígyója. Csapj rá a fejére, s a farkával támad rád; csapj rá a farkára, s a fejével támad rád. Csapj rá a teste közepére, s egyszerre támad rád a farkával, a fejével.”

*

„Ha megkérdik tőled, vajon a sereget hasonlatossá lehet-e tenni a suai-zsanhoz, válaszold azt, hogy igen. A Wu-beliek és a Jüe-beliek ellenségek, de ha ugyanabban a csónakban kelnek át a folyón, és rájuk tör a vihar, egymást segítik, de úgy, ahogy a jobb kéz a balt, és viszont.”

*

„Nem elég abban bízni, hogy kipányvázod a lovakat, és földbe ásod a kocsik kerekét.”

*

„A jó hadvezér eléri, hogy minden katonája egyformán bátor legyen.”

*

„Hogyan lehet kihozni a legtöbbet az erősekből, meg a gyengékből is? Úgy, hogy figyelembe vesszük a terepre vonatkozó szabályokat.”

*

„A rátermett tábornok úgy vezérli seregét, mintha csak egyetlen embert irányítana. Könnyedén teszi, sosem erőlködik.”

*

„A tábornok maradjon csendben, így őrizze a titkokat; legyen szigorú és igazságos, így őrizze a rendet és a fegyelmet.”

*

„A jó tábornok képes arra, hogy hamis jelentésekkel, s más megtévesztésekkel félrevezeti a saját tisztjeit és katonáit; képes arra, hogy teljes tudatlanságban tartsa őket.”

*

„Ha folyton változtat tervein és parancsain, az ellenség soha sem deríthet ki semmi biztosat. Ha folyton változtatja táborát, és kerülőutakon jár, az ellenség sosem fürkészi ki szándékait.”

*

„A legfontosabb pillanatban a hadsereg vezére úgy viselkedik, mint az az ember, aki felmászik a magasba, majd elrúgja a létrát. Beviszi az embereit az ellenséges terület mélyére, és csak ezután árulja el szándékát.”

*

„Felégeti a csónakokat, széttöri az edényeket, úgy terelgeti embereit, mint juhász a nyáját, és eközben senki sem tudja, mire készül valójában.”

„Összegyűjti katonáit, és a vészbe viszi őket – ez is a jó tábornok feladatai közé tartozik.”

*

„Mind a kilenc típusú terepen másként kell viselkedni; felváltva kell alkalmazni a támadó vagy védekező taktikákat, s ismernünk kell az emberi természet alapvető törvényeit – ezeket a dolgokat mindenképpen tanulmányozni kell.”

*

„Ha behatol az ellenség területére, a tábornok legfontosabb elve az, hogy mély behatolás esetén összetömörítse, csekély mértékű behatolás esetén pedig szétterítse csapatait.”

*

„Amikor a tábornok maga mögött hagyja a saját országát, és keresztülviszi seregét a szomszédos vidéken, ellenséges területre jut. Amikor mind a négy irányból megközelíthető a sereg, akkor kulcsfontosságú terepen jár.”

*

„Ha mélyen behatolsz a másik országba, komoly terepre jutsz. Amikor alig-alig hatolsz be a másik országba, nem megerőltető terepen mozogsz.” „Amikor a hátad mögött hagyod az ellenség erődítményeit, és előtted összeszűkül az út: tudnod kell, körbezárt terepen vagy. Ahol nem találsz fedezéket vagy rejteket, az a végzetes terep.”

*

„Könnyű terepen tömörítsd össze seregedet. Nem megerőltető terepen terítsd szét egységeidet, de azok maradjanak kapcsolatban egymással.”

*

„Megerőltető terepen ügyelj a hátvédekre.”

*

„Nyílt terepen tartsd szemmel a védvonalakat. Kulcsfontosságú terepen keresd a kapcsolatot a szövetségeseiddel.”

*

„Komoly terepen gondoskodj a folyamatos utánpótlásról. Nehéz terepen pihenő nélkül haladj az úton.”

*

„Körbezárt terepen torlaszold el a visszavonulás útját. Végzetes terepen közöld katonáiddal, mily csekély esélyük van az életben maradásra.” „A katonák természete olyan, hogy ellenállnak, ha körbezárják őket, keményen harcolnak, ha kétségbeejtő a helyzetük, és gondolkodás nélkül engedelmeskednek a vezérnek, ha érzékelik a veszélyt.”

*

„Addig nem léphetsz szövetségre a környékbeli hercegekkel, míg nem ismered szándékaikat. Addig nem vezethetjük bizton végig csapatunkat a terepen, míg nem ismerjük annak sajátosságait, a hegyeket, az erdőket, a szakadékokat, a szirteket, a mocsarakat, a lápvidékeket. Addig nem használhatjuk javunkra a természet nyújtotta előnyöket, amíg nem alkalmazunk helybeli vezetőt.”

*

„Az, aki a következő négy alapelv közül akár egyről is megfeledkezik, nem méltó arra, hogy sereget vezessen.”

*

„Amikor egy tábornok megtámad egy erős országot, azzal mutatja meg rátermettségét, hogy milyen szinten sikerül megakadályoznia az ellenséges erők összpontosítását. A jó tábornok inkább túlbecsüli az ellenfelet, és megakadályozza, hogy ellensége egyesülni tudjon szövetségeseivel.”

*

„A jó tábornok nem akar mindenáron szövetségeseket szerezni, és nem akarja mindenáron megszerezni más országok támogatását. Végrehajtja saját, titkos terveit, és ezzel okoz ellenfeleinek meglepetést. Ha ügyes, képes meghódítani a városokat, képes elzavarni az uralkodókat.

*

„A jó tábornok jutalmat oszt, és ebben sem tartja be a szokásos szabályokat; képes arra, hogy akár a korábbi intézkedéseivel ellentétes parancsokat adjon. A jó tábornok képes arra, hogy úgy mozgasson egy egész sereget, mintha az csupán egyetlen ember lenne.”

*

„A katonáknak kiosztja a feladatot, de sosem ismerteti velük a tervet. Amikor jó a helyzet, ezt közli embereivel, ám ha rossz, erről mélyen hallgat.”

*

„Vesd sereged halálos veszedelembe, és meglásd: túléli. Merítsd seregedet kétségbeejtő helyzetekbe, s meglásd: épen kerül ki belőlük.”

*

„Csak az a katona képes arra, hogy diadalt hozó csapást mérjen az ellenségre, amelyik már megtapasztalta, milyen is a veszedelem.”

*

„A hadviselésben a siker mindig azé, aki óvatosan alkalmazkodni tud ellenségéhez.”

*

„A jó tábornok egyetlen irányba tereli az ellenség figyelmét, és így képes arra, hogy előbb-utóbb megölje annak vezérét.”

*

„Ezt nevezik: ravaszság általi sikerre való képességnek.”

*

„Azon a napon, amikor átveszed a parancsnokságot, torlaszold el a határok átjáróit, semmisítsd meg a hivatalos engedélyeket, és ne fogadd többé az ellenség küldötteit.”

*

„A tanácsteremben légy határozott, mutasd, hogy ura vagy a helyzetnek.”

*

„Ha az ellenség nyitva hagy egy kaput, rohanj be rajta.”

*

„Szerezd meg azt, ami kedves az ellenségednek, és gondoskodj arról, hogy tudd, mikor jelenik meg a csatatéren – a találkozást nyugodtan várhatjuk.”

*

„A szabályok által meghatározott ösvényen haladj, alkalmazkodj az ellenséghez, s meglásd: te nyered meg a végső csatát.”

*

„Eleinte légy oly félénk, mint a kislányok; addig maradj is ilyen, míg az ellenség védelmén rést nem találsz. Ha ez megtörténik, menekülő nyájként rohanj oda, s meglátod: az ellenség már nem szállhat szembe veled.”

*

12.

FÖLÉGETÉSES TÁMADÁS

Szun-ce mondta:

„A fölégetéses támadásnak öt fajtája létezik: Az első: égesd meg az embereket; a második: égesd el a készleteket; a harmadik: gyújtsd föl a társzekereket; a negyedik: gyújtsd föl a raktárakat (vagy fegyvertárakat); az ötödik: gyújtsd föl a csapatokat.[30]”

*

„A fölégetéses támadás mindig a megfelelő körülményektől függ. A tűzgyújtáshoz legyenek előkészítve a megfelelő eszközök. A fölégetéses támadás elindításának megvan a maga megfelelő ideje, a tűz gerjesztésének pedig megvan a maga megfelelő napja. Az idő akkor megfelelő, ha az időjárás száraz; a nap akkor megfelelő, ha a Hold a Rostában[31], a Falban[32], a Szárnyban[33], vagy a Keresztrúdban[34] látható, mert e négy holdházban[35] állása idején mindenkor szeles nap van.”

*

„Általában, a fölégetéses támadás esetén válaszolnod kell a tűz öt lehetséges változatára:

Ha tűz üt ki (az ellenség táborán) belül, akkor neked nyomban (támadással) kell válaszolnod kívülről.

Ha tűz üt ki (a táborában), de a serege nyugodt marad, akkor (egyelőre) várakozz, semmiképpen ne támadj.

Ha a tűz a tetőfokán tombol, és lehetőséged nyílik a támadásra, akkor támadj, ám ha nem, akkor maradj veszteg.

Ha lehetőséged nyílik kívülről fölégetned (az ellenség táborát), akkor ne várd ki, míg belül (üt ki magától a tűz), és a megfelelő pillanatban indítsd el a támadást.

Ha a tűz ellenszélben keletkezik, soha ne támadj azzal szemben.”

*

„A nappali szél kitartó, ám az éjszakai (hamar) elnyugszik.”

*

„Minden hadseregnek ismernie kell a tűz öt változatát azért, hogy az asztrológiailag kiszámított alkalmas napokon védekezni tudjon ellene. Ezért az, aki a tüzet használja segítségül a támadásához, bölcsességről tesz bizonyságot, aki pedig a vizet használja segítségül a támadásához, az így többlet erőt nyer. A vízzel fel lehet ugyan tartóztatni az ellenséget, de nem lehet elfogni.”

*

„Aki a csatában győztes, támadásai sikeresek, de nem aknázza ki a lehetőségeit, veszedelembe sodorja magát, és vállalkozásáról azt mondják majd, hogy »pazarló és veszteglőd Innen a mondás, hogy »felvilágosult uralkodó fontolóra veszi, a jó hadvezér pedig ápolja azt (ti. legjobb lehetőségek kihasználását)«.”

*

„Ha nem kínálkozik előny, ne mozdulj! Ha nem érhetsz el (semmit), ne használd (a hadsereged)! Ha nem fenyeget veszély, ne harcolj! Az uralkodónak sohasem szabad személyes haragja miatt mozgósítani a hadseregét. A hadvezérnek sohasem szabad személyes csalódottsága miatt harcba bocsátkozni. Ha előnyödre szolgál, mozdulj, ha viszont nem, maradj veszteg! A harag még örömmé változhat, a bosszúság pedig még lehet elégedettség, de az elpusztított országot nem lehet többé föltámasztani, a halottakat pedig nem lehet többé életre kelteni.

Ezért mondják, hogy a felvilágosult uralkodó fontolja meg ezt jó alaposan, a jó hadvezér pedig őrködjön éberen felette. Ez a módja annak, hogy megőrizzük az ország biztonságát és a hadsereg épségét.”

*

13.

KÉMEK ALKALMAZÁSA

Szun-ce mondta:

„Mikor százezer harcost állítsz föl, és a sereget ezer li messze küldöd, a köznépet terhelő költségek és a fejedelmi házak kiadása naponta ezer jinre is rúghat, így pedig hétszázezer olyan családot lelsz, akik a határ innenső és túlsó oldalán elkeseredetten küszködnek, akik az utakon merítik ki erejüket, s emiatt képtelenek ellátni saját feladataikat.

A (seregek) kölcsönösen védekezve évekig is harcolhatnak egyetlen győzedelmes napért, ám ha a (hadvezér) mégis sajnálna rangot és száz jin jutalmat ajándékozni, semmit sem fog tudni az ellenség helyzetéről. Ez pedig az embertelenség netovábbja. Az ilyen személy nem lehet az emberek hadvezére, az uralkodó támasza vagy a győzelem mestere.”

*

„Ezért a bölcs uralkodók és a kiváló hadvezérek, ami által az ellenséget mozgatják, majd legyőzik, és hadi sikereikkel a tömegek fölé magasodnak, bizony nem más, mint az előretudás.

Az előretudást nem lehet szellemektől, lelkektől nyerni, jelenségekből kikövetkeztetni, vagy épp az Ég mértékeiből megbecsülni, mert azt kizárólag az ellenség valós helyzetét ismerő személyektől kell megszerezni.”

*

„Ezért alkalmazzuk hát a kémek öt fajtáját, úgyis, mint: a helybéli kém, a belső kém, az átállt kém (kettős ügynök), a feláldozható kém és az élő kém. Ha a kémek ezen öt fajtáját együtt alkalmazzuk, Daójukat senki fel nem ismeri, ez pedig maga az „isteni háló”, az uralkodó titkos fegyvere (kincse).

A helybéli kém az, akit a helyi lakosok közül fogadunk föl szolgálatunkba; a belső kém az, akit az (ellenség) tisztviselői közül fogadunk föl szolgálatunkba; az átállt kém az, akit az ellenség kémei közül fogadunk föl szolgálatunkba; a feláldozható kém az, aki hamis híreket visz ki az országból, vagyis lássuk el (hamis hírekkel) a saját (feláldozható) kémeinket, és hagyjuk, hogy kiszivárogtassák azokat az ellenség kémei között; az élő kém pedig az, aki jelentéssel tér vissza.

Ezért a Három Seregen belüli kapcsolatok közül egyik se legyen szorosabb és bizalmasabb a kémekkel tartott kapcsolatnál, senki se kapjon a kémeknél busásabb jutalmakat, és egyetlen ügy se legyen titkosabb a kémek tevékenységénél.”

*

„A szentek bölcsessége nélkül képtelenség kémeket fölfogadni, emberségesség és igazságosság híján pedig képtelenség használni őket, kifinomultság és tisztánlátás nélkül pedig képtelenség megítélni a kémek (által megszerzett hírek) valódiságát. Kifinomultság, és megint csak kifinomultság! Nincs oly terület, hol nélkülözhetnénk a kémek használatát.”

*

„Ha egy kém feladata még a küldetése megkezdése előtt kiszivárogna, a kémet és vele együtt azt is, aki ennek hírét vette, ki kell végeztetni.”

*

„Általában mindenekelőtt a megtámadni kívánt hadsereg, az ostromlandó város és a meggyilkolandó személy védelméért felelős hadvezéreinek, tanácsadóinak, személyzetének, ajtónállóinak és testőreinek család- és személynevét kell megtudni, s csak kémeinkkel kifürkésztetve fogunk tudomást szerezni minderről.”

*

„Fel kell kutatnod az ellenség azon kémeit, akiket ő küldött kémkedni mihozzánk. Kövesd és csalogasd őket előnyökkel, irányítsd és fogadd fel őket, mert ilyeténképpen átállt, kettős kémekre tehetsz szert és alkalmazhatsz; lévén, hogy a tőlük nyert értesüléseknek köszönhetően helybéli és belső kémeket szerezhetsz és használhatsz; lévén, hogy a tőlük nyert értesüléseknek köszönhetően küldheted ki a feláldozható kémeket hamis hírekkel, hogy félretájékoztassák az ellenséget; lévén, hogy a tőlük nyert értesüléseknek köszönhetően tudod a legalkalmasabb időben bevetni az élő kémeket.

Az uralkodónak ismernie kell az ötféle kém tevékenységének mibenlétét. S mert ezen ismeretek leginkább a visszatérő kémektől származnak, feltétlenül bánj bőkezűen a visszatérő kémekkel.”

*

„Hajdanán, a Yin-ház a Xia-ház szolgálatában álló Yi Jinek köszönhette a fölemelkedését, a Zhou-ház pedig a Yin-ház szolgálatában álló Lü Ya (ti. Tai Gong) segítségével emelkedett föl. Ezért a bölcs uralkodók és a kiváló hadvezérek, akik képesek nagy tudású személyeket kémeikké tenni, egész biztosan hatalmas tetteket fognak véghezvinni. Ez a hadviselés sarkalatos pontja, amelyre a Három Sereg támaszkodik, és amelyhez hadműveleteit igazítja.”

*

FÜGGELÉK

A NÉGY VÁLTOZTATÁS

[…] Vannak utak, melyeket nem szabad követni; vannak hadseregek, melyeket nem szabad megtámadni; vannak városfalak, melyeket nem szabad megostromolni; vannak területek, melyeken nem szabad harcba bocsátkozni; vannak olyan uralkodói parancsok, melyeket nem szabad végrehajtani.

Az utak, melyeket nem szabad követni, a következők: ha (a hadsereg) épp csak behatol, ám az elöl lévők nem tudnak szétoszolni; ha (a hadsereg) épp csak behatol, de a hátul lévők nem tudnak felzárkózni; ha mozgásban vannak, az minden eredmény nélkül való, ám ha megállnak, körbezárják őket. Amennyiben ilyen (utakkal találkoznál), ne kövesd!

A hadseregek, melyeket nem szabad megtámadni, a következők: ha a két hadsereg egymással szemben már tábort vert, és saját erőnket úgy ítéljük, hogy elegendő ahhoz, hogy megverjük az (ellenség) hadseregét, és elfogjuk hadvezérét, ám a távolból mérlegelve úgy ítéljük, hogy esetleg valahonnan, valamiféle különlegesség, stratégiai erő, véletlen vagy hatalom szegődhet melléjük, akkor a hadsereg […] hadvezérét. Ilyen esetben, akkor se támadd meg a hadsereget, ha egyébként megtámadható lenne!

A városfalak, melyeket nem szabad megostromolni, a következők: ha úgy ítéljük, hogy erőnk elegendő ahhoz, hogy bevegyük, ám a bevételt követően az elöl lévők nem jutnak semmiféle előnyhöz, a hátul lévők pedig nem képesek (számukra) a védelmet biztosítani. Ha úgy (ítéljük), hogy erőnk [elegendő] ahhoz (ti. a városfal bevételéhez), akkor városfalat biztos, hogy nem sikerül elfoglalni. Az elöl lévőknek sikerül az előnyöket megszerezni, akkor a városfal (védői) maguktól meghódolnak, ha viszont az előnyöket nem sikerül megszerezni, akkor veszedelembe sodorják a hátul lévőket. Ilyen esetben, akkor se ostromold meg a városfalat, ha egyébként megostromolható lenne!

A területek, melyeken nem szabad harcba bocsátkozni, a következők: az olyan hegyvidékek, völgyek, ahol nem található víz és nem nő még [fű] sem, […] és […] üres. Ilyen körülmények között ne bocsátkozz harcba!

Az uralkodói parancsok, melyeket nem szabad végrehajtani: ha az uralkodói parancs a „négy változásnak” homlokegyenest ellentmond, akkor semmiképp ne teljesítsd azt. […] teljesítsd. [Ha a hadvezér megértette a „négy] változást”, akkor (elmondható róla), hogy (igazán) ért a hadsereg használatához.

*

II.

Wuzi

A hadviselés szabályai

*

*

1.

TERVEKET KOVÁCSOLNI AZ ORSZÁG ÜDVÉRE

A konfuciánus öltözéket viselő Wuzi a hadi tervek végett meglátogatta Wei uralkodóját, Wen fejedelmet.[36] Wen fejedelem viszont ekként szólt:

– Jómagam bizony nem igen kedvelem a hadi dolgokat.

Wuzi azt felelte erre:

– Én azonban a láthatóból feltárom a titkokat, a múltból következtetek a jövendőre. Felség, miként mondhatod hát, hogy mindez nem érdekel? Felség, hiszen most is és a négy évszakon át mindenkor leöleted az állatokat, lenyúzatod bőrük, amelyet majd vörös lakkal vonnak be, cinóbervörös és kék mintákat festenek rájuk, rinocérosz tülkével és elefántcsonttal ékítik. Ám mégis, ha télen hordják azokat, nem melegít, ha nyáron hordják, nem hűsít. Huszonnégy láb hosszú alabárdokat[37] és tizenkét láb rövid alabárdokat készíttetsz. Bőrrel fedett harci szekereiddel elzáratod a kapukat. A szekerek kerekei fedettek, kerékagyai védettek, ám ha megnézed, bizony szemnek nem tetszőnek találod azokat, amelyek a földeken hajtva még csak nem is kényelmesek. Felség, fogalmam sincs, miként használod hát ezeket!

Ha az ütközethez készülődsz előretörni, vagy a védelemhez visszavonulni, anélkül hogy kiválogatnád az alkalmas embereket, az épp olyan, mint amikor a kotlóstyúk ront rá a rókára, vagy amikor a még szopós kutyakölyök szembeszegül a tigrissel. Jóllehet megvan bennük a harci szellem, mégis menthetetlenül elpusztulnak.

Hajdanán a chengsang nép fejedelme[38] az erényt ápolgatta, miközben elhanyagolta a hadi dolgokat, ezzel döntötte romlásba országát. A youhu nép fejedelme[39] a tömegekre támaszkodott, és szerette a bátorságot, ő pedig épp ezzel veszítette el ősei oltárát. A bölcs uralkodónak tanulmányozni kell ezt, és fejedelmi udvarán belül ápolnia kell a civil erényeket, udvarán kívül pedig hadi készültséget kell tartania. Ezért, ha az ellenséggel szemben felsorakozol, de nem rontasz rá, akkor még nem érted el az igazságosságot; ha pedig az ellenség hűlt tetemei felett szomorkodsz, akkor még nem érted el az emberségességet.

Ezek után Wen fejedelem saját kezeivel rendezte el a gyékény ülőhelyet Wuzi számára, és a felesége nyújtotta át neki a boros serleget. Miután Wuzi elvégezte az italáldozatot az ősök templomában, a fejedelem megtette őt legfőbb hadvezérének[40], hogy védelmezze a Nyugati Folyó vidékét. Hetvenhat nagyobb csatát vívott a többi fejedelemmel, s hatvannégyszer aratott győzelmet, a maradék tizenkét csatát is kiegyensúlyozottan oldotta meg. Négy irányban szakított ki területeket Wei fejedelemség számára, ezer mérfölddel[41] terjesztette ki a határait. Bárhol, ahol csak megfordult, sikert aratott.

*

Wuzi mondotta:

Hajdanán azoknak, akik az ország javára terveket kovácsoltak, legelőször is a száz családnév viselőit[42] kellett okítaniuk, és a tízezernyi nép jóindulatát kellett megnyerniük.

Van a négy „nem-összhangzó”. Ha nincs összhang az országban, akkor nem lehet hadsereget indítani; ha nincs összhang a hadseregben, akkor lehetetlen a hadrendet felállítani; ha nincs összhang a hadrendben, akkor nem lehet csatába kezdeni; ha pedig a csata menetében nincs összhang, akkor képtelenség győzedelmeskedni.

Ezért azon uralkodó, aki a népe igénybevételekor rendelkezik az Úttal, előbb megteremti az összhangot, s csak azután kezd a nagy ügyek intézéséhez. Ha pedig nem mer megbízni a saját maga kovácsolta tervekben, akkor közölnie kell ezt az ősök templomában, értelmeznie kell az óriás teknős páncélja mutatta jósjeleket[43], és az asztrológiához kell fordulni tanácsért. S csak azután lehet mozgósítani a hadsereget, ha mindezek a dolgok a háború szerencsés kimenetével kecsegtetnek.

A népnek tudnia kell, hogy uralkodójuk szeretettel viseltetik sorsuk iránt, és aggódik haláluk miatt. Ha pedig az uralkodó eléri, hogy ez ilyeténképpen legyen, akkor a nehézségekkel találkozván katonái előre törnek, s akár meg is halnak, hogy dicsőséget szerezzenek, ám azt hogy életüket menekítve megfutamodjanak, szégyennek tartják.

*

Wuzi mondotta:

Az Út: visszafordulni az alapokhoz, és visszatérni a kezdethez. Az „igazságosság”: az ügyek rendjén való intézése, és a siker megvalósítása. A „terv”: távol tartani a veszedelmet, és kihasználni az előnyöket. A „szükséges”: megoltalmazni a feladatot, és megőrizni a sikert. Ha a viselkedés nincs összhangban az Úttal, akkor a tettek sincsenek összhangban az igazságossággal. Ám aki mégis pazarlóan és fényűzően él, a katasztrófát el nem kerülheti.

Ezért a bölcsek az Út segítségével tartanak békét az emberek közt, az igazságosság által teremtenek rendet köztük, a szertartások által mozgatják őket, és az emberségesség által nyújtanak vigaszt. Ha ezen négy erényt nagyra értékeled, boldogulsz majd, ám ha semmibe vennéd ezeket, bizony kudarcra ítéltettél.

Ezért volt, hogy midőn Cheng Tang elpusztította Jiét, a Xia-dinasztia népe mégis boldog volt és örvendezett[44], s midőn Zhou fejedelme, Wu megtámadta Zhout, a Yin-dinasztiabeliek még csak el sem ítélték őt[45]. Azért voltak képesek keresztülvinni tetteiket, mert azokat az Éghez és az emberekhez igazították.

*

Wuzi mondotta:

Az ország kormányzásához és a hadsereg vezetéséhez mindenkor a szertartásosság által történő tanítás, az igazságosság által történő buzdítás és a szégyenérzet felébresztése szükségeltetik. Az embereknek ismerniük kell a szégyent. Ha a szégyenérzet nagymértékben van meg bennük, az elegendő ahhoz, hogy támadásba lehessen kezdeni, de ha kismértékben van meg bennük, az csak a védelemhez elegendő.

Harcolva könnyű győzelmet aratni, ám védekezve nehéz győzni. Ezért mondják, hogy az ég alatti háborúzó országai között, amelyik már ötször aratott győzelmet, arra katasztrófa vár; amelyik négyszer aratott győzelmet, az meggyöngül; amelyik háromszor aratott győzelmet, az hegemón; amelyik kétszer aratott győzelmet, az királyság; amelyik pedig csupán egyszer győzött, az császárság. Ezért aztán az ég alattiban bizony kevés az olyan ország, amelyik sokszor aratott volna győzelmet, annál több az olyan, amelyik elpusztult.

*

Wuzi mondotta:

Annak, hogy háborút indítsunk általában öt oka lehet. Az első: a hírnévért harcolni; a második: a haszonért harcolni; a harmadik: a felgyülemlett gyűlölet miatt; a negyedik: a belső zavargások miatt; az ötödik: az éhínség miatt. A háborút is ötféleképpen nevezhetik. Az első az igazságos háború; a második az erős háború; a harmadik a kevély háború; a negyedik az erőszakos háború; az ötödik pedig az ellentmondásos háború. Megfékezni az erőszakot, és az országot megszabadítani a zavargásoktól, ezt nevezzük igazságos háborúnak. A tömegekre támaszkodva támadást indítani, ezt nevezzük erős háborúnak. Haragból küldeni hadsereget, ezt nevezzük kevély háborúnak. Nem törődve a szertartásossággal, csak a hasznot lesni, ezt nevezzük erőszakos háborúnak. Ha az országban anarchia uralkodik, és az emberek kimerültek, ennek dacára mégis hadi vállalkozásba kezdenek, ezt nevezzük ellentmondásos háborúnak. Mindegyiknek megvan a maga külön módszere, melyet alkalmazva győzedelmeskedhetsz. Az igazságos háborúban a szertartásosság által győzhetsz; az erős háborúban a szerénység által győzhetsz; a kevély háborúban az ékesszólás által győzhetsz; az erőszakos háborúban csalás által győzhetsz; az ellentmondásos háborúban a hatalom és a befolyás által győzhetsz.

*

Wu fejedelem[46] azt kérte:

– A hadviselésről, a nép erejének felbecsüléséről és a szilárd ország mibenlétéről szeretnék hallani.

Wuzi azt felelte:

– A régmúlt korok bölcs királyai igyekeztek megőrizni a szertartásosságot maguk és minisztereik közt, megmutatták a rangok közti különbséget, letelepítették és összegyűjtötték a hivatalnokokat és a népet, a szokásaikhoz igazodva okították őket, kiválogatták és összetoborozták a tehetségeseket, és felkészültek a váratlan eseményekre is.

Egykoron Qi uralkodója, Huan[47] ötvenezer harcost verbuváltatott, és így szerzett hegemón uralmat a fejedelmek fölött. Jin uralkodója,

Wen[48] negyvenezer embert gyűjtött össze, felállította belőlük élcsapatát, és így valósította meg célját. Qin uralkodója, Mu[49] harmincezer főből hozott létre egy ütőképes sereget, s azzal igázta le szomszédos ellenségeit.

Ezért az erős ország uralkodójának fel kell mérnie népe erejét. Közülük a bátrakat és erőseket egy századba kell összegyűjteni. Azokat, akik harc közben szívesen törnek előre erejüket kihasználva, valamint hűségük és bátorságuk is megmutatkozik, szintén egy külön századba kell összegyűjteni. Azokat, akik képesek a magasba hágni és a távolba eljutni, vagyis fürgék és gyorsak, szintén egy külön századba kell összegyűjteni. A király azon főembereit, akik ugyan posztjukat elvesztették, ám mégis szeretnék érdemeiket bebizonyítani uralkodójuknak, szintén egy külön századba kell összegyűjteni. Azokat, akik városukkal nem törődve elhanyagolták a védelmet, de most már véget szeretnének vetni kegyvesztettségüknek, szintén egy külön századba kell összegyűjteni. Ez az öt század alkossa hadsereged különleges alakulatát. Ez a háromezer fős alakulat képes lesz belülről kitörni, és szétzúzni az ellenség bekerítő gyűrűjét, kívülről pedig képes betörni, és a várost elfoglalva a védőket lemészárolni.

*

Wu fejedelem azt kérte:

– A biztos csatarendállítás, az erős védelem és a csatában való győzelem mibenlétéről szeretnék hallani.

Wuzi azt válaszolta:

– Ezeket máris világosan láthatod, minek hát erről előadást hallgatni? Felség, ha képes vagy arra, hogy az érdemeseket magas tisztségbe emeld, az érdemteleneket pedig alacsony posztra helyezd, akkor csatarended máris biztos. Ha néped békességben él földjein, házaiban, és ragaszkodik elöljáróihoz, akkor a védelmed máris erős. Ha pedig a száz családnév viselői éljeneznek téged, az uralkodójukat, és elítélik a szomszédos országokat, akkor a háborúban bizonyosan győzedelmeskedsz.

*

A tervek kovácsolásában Wu fejedelemmel egyetlen minisztere sem vehette fel a versenyt. Amikor az uralkodóháza összeomlott, ő mégis vidámnak látszott. Wuzi elé járult, és ekként rótta meg:

– Hajdanán Chu uralkodója, Zhuang[50] oly nagyszerűen szőtt terveket, hogy ebben miniszterei között bizony nem akadt párja. Amikor aztán uralkodóháza elbukott, szomorúnak látszott. Shen herceg[51] azt kérdezte tőle: „Felség, miért szomorkodsz?” Ő pedig azt válaszolta: „Azt hallottam, hogy a világon mindig lesznek bölcsek, és az ország sem szűkölködik soha a rátermett emberekben. Akiket pedig a bölcsek tanítanak, az királlyá lesz, s akiknek rátermettek a barátai, az hegemónná lesz. S lám most bebizonyosodott, hogy tehetségtelen vagyok, minisztereim között még sem akad egyetlen egy sem, aki akár csak velem is felérne. Ez pedig Chu fejedelemség vesztét jelenti.” Ezért búsult hát Chu uralkodója, Zhuang fejedelem, és most ezért rémít meg az, amit te mondtál felség.

Ekkor Wu fejedelem elszégyellte magát.

*

2.

AZ ELLENSÉG FELMÉRÉSE

Wu fejedelem magához hívatta Wuzit, és ekként szólt hozzá:

– Mostanság a nyugati irányból Qin fejedelemség fenyeget bennünket, délen Chu fejedelemség zárja el az utunkat, északon Zhao fejedelemségbe ütközünk, keletről Qi töri át határainkat, hátulról Yan fejedelemség tartóztat fel bennünket, elöl pedig Han fejedelemség orozza el területeinket[52]. Aggódom emiatt, mit lehetne tenni?

Wuzi azt felelte:

– Annak a lényege, hogy az országot békében tartsd, mindenekelőtt abban áll, hogy a körültekintést kell a legbecsesebb kincsnek tartani, és bizony veszedelmes lenne azt elhanyagolni. Kérlek, beszélgessünk talán a hat fejedelemség jellemzőiről, szokásairól!

Qi hadrendje tömör, de nem szilárd; Qin hadrendje szétszórt, és a katonák jobb szeretnek külön-külön harcolni; Chu hadrendje jól rendezett ugyan, de képtelenek azt sokáig úgy tartani; Yan hadrendje védekező jellegű, és így nem elég mozgékony; a három Jin hadrendje jól irányított, de ütközetben használhatatlan.

Qi fő jellemzője, hogy szilárd, az ország gazdag, az uralkodó és a miniszterek dölyfösek, pazarlók, és lenézik az egyszerű népet. Terjeszkedő politikát folytat, de a járandóságok méltánytalanok. Hadrendjében kettősség uralkodik, elöl tömör, hátul laza. Ezért bár tömör, de nem kitartó. Megtámadásának módja: seregüket három részre kell szétválasztani, le kell csapni a jobb és bal szárnyra, majd lehengerelve kell üldözni, így aztán hadrendjét szét lehet zúzni.

Qin fő jellemzője, hogy erős, területe akadályozó, szigorú politikát folytat, a jutalmazások és a büntetések terén megbízható, emberei sohasem adják fel, mindegyikben megvan a kellő harci szellem. Hadrendjük ezért szétszórt, és a katonák ezért szeretnek külön-külön harcolni. Megtámadásának módja: legelőször is előnyöket mutatván elő kell csalogatni őket, s amikor a katonák mohón utána vetik magukat, magára hagyják majd hadvezérüket, s e cselfogást alkalmazva lecsaphatunk a szétszórt egységekre, sőt lesben állva, kivárva a kedvező pillanatot még a hadvezért is el lehet fogni.

Chu fő jellemzője, hogy gyönge, területe széles, politikája nyugtalan, népe kimerült. Hadrendje bár jól szervezett, de ezért nem tudják sokáig ilyennek meg is tartani. A megtámadásának módja: meglepetésszerűen felfordulást kell támasztani seregének soraiban. Legelőször is el kell bátortalanítani. Könnyű csapatokkal rá kell rontani, majd hirtelen vissza kell vonulni, ekként félrevezetve kell kifárasztani, és akár harc nélkül is vereséget lehet mérni hadseregére.

Yan fő jellemzője, hogy őszinte, népe megfontolt, szeretik a bátorságot és az igazságosságot. Ritkán élnek megtévesztő taktikával, ezért védekező a hadrendjük, és ezért nem elég mozgékony. A megtámadásának módja: hadseregét be kell szorítani, ezzel kell megfélemlíteni és megalázni, majd gyorsan el kell távolodni tőle, így a feljebbvalók majd elbizonytalanodnak, a közrendűek pedig megrémülnek. Ekkor óvatosabbak lesznek majd velünk, de mi a harci szekereinkkel és könnyűlovasainkkal az utakat gondosan elkerülve elfoghatjuk hadvezérüket.

A három Jin országa fekszik középütt. Fő jellemzője az összhang, kormányzása igazságos, de népe már kimerült a háborúzásokban, és elegük van a hadi dolgokból, megvetik a hadvezéreket, hitványak a járandóságok, a katonáknak pedig már nem célja mindhalálig harcolni. Ezért aztán hadrendjük jól irányított, de harcban hasznavehetetlen. A megtámadásának módja: hadrendjét meg kell lékelni, s ott nyomást gyakorolni rá, ha ekkor tömegesen előre törnének, akkor fel kell tartóztatni őket, ha visszavonulnának, üldözőbe kell venni őket, így fárasztható ki hadserege.

A fejedelemségekkel vívott harcokban ezek a követendő stratégia körülményei.

Azonban a hadseregben lennie kell tigris bátorságú katonáknak is, akik oly erősek, hogy könnyedén felemelik akár a súlyos bronztripust is, és oly gyorsak, mint a barbárok lovai, tudniuk kell megszerezni az ellenség zászlóit, és legyenek képesek végezni az ellenség hadvezérével is. Ha vannak ilyenek, akkor legelőször is ki kell választanod, és egy csapatba kell elkülönítened őket. Szeretned kell, és becsben kell tartanod őket, mert hiszen úgy nevezik őket, hogy „a hadsereg sorsa”. Azoknak, akik járatosak az öt fegyver[53] forgatásában, erősek és gyorsak, és elszántan semmisítik meg az ellenséget, magas méltóságot kell adományoznod, s így bizonyos, hogy a javunkra dől majd el a harc. Ha ezen embereid szüleivel, feleségével és gyermekeivel bőkezűen bánsz, őket pedig jutalmazással bátorítod, és büntetésekkel félemlíted meg, akkor csatarendbe állítván az ilyen kitartó katonáidra sokáig bizton támaszkodhatsz. Ha megérted és mérlegeled ezt, akkor kétszeres erővel támadhatsz.

– Pompás! – mondta erre Wu fejedelem.

*

Wuzi mondotta:

Az ellenség felmérésekor mindig nyolc körülményt kell figyelembe venned, amelyek esetében felveheted vele a harcot, és nem kell jóslatra várnod.

Az első: viharos szélben, rendkívüli hidegben, amikor korán keltek útra és erőltetett menetben haladnak, jeget törnek, hogy átkeljenek a gázlón, és nem ügyelnek a rájuk leselkedő veszélyekre.

A második: ha nyár derekán, mikor perzselő hőség tombol, későn keltek útra, és pihenő nélkül haladnak gyorsan előre nyomulva, éheznek, szomjaznak, és még hosszú út áll előttük.

A harmadik: ha seregük sokáig késlekedett, élelmük elfogyott, a száz családnév viselői sértődöttek és mérgesek, több rossz előjel jelenik meg, és a tisztek képtelenek rendet teremteni.

A negyedik: ha a hadseregük készletei kimerültek, ha fogytán a tűzifájuk és a szénájuk, gyakorta borult az ég és esik, sehol sem tudnak harácsot szedni, hogy készleteiket pótolják.

Az ötödik: ha seregük létszáma kevés, a terepviszony számukra előnytelen, az embereik és lovaik betegek és kimerültek, és nem számíthatnak a négy szomszédjuk segítségére.

A hatodik: ha alkonyaikor még hosszú út áll előttük, tisztjeik és katonáik a nehéz munkától kimerültek, nincs mit enniük, vértjeiket leoldották és pihennek.

A hetedik: ha a hadvezérük gyönge, a hivatalnokok könnyelműek, a tisztek és a közkatonák nem kitartóak, a három sereg[54] többször is megriad, és hadseregük minden segítség nélkül maradt.

A nyolcadik: a hadrendjük még nem állt fel biztosan, a tábort még nem verték fel, veszélyes területen haladnak vagy hegyszorosban kelnek át, így félig fedezékben, félig védtelenül vannak.

Ezen körülmények bármelyike esetén ne habozz megtámadni az ellenséget!

Hat körülményt kell figyelembe venned, amelyek esetén jóslat nélkül is biztos, hogy el kell kerülnöd az ellenséget!

Az első: ha a harcszíntér széles és nagy, az ellenség népe gazdag, nagy számú.

A második: ha a feljebbvalók szeretik az embereket, és az uralkodó jótéteménye széles körben kiterjed.

A harmadik: ha a jutalmazások megbízhatóak, a büntetések felülvizsgáltak, és mindkettővel alkalmas időben élnek.

A negyedik: ha a katonákat az eredményességük alapján rangsorolják, a hivatali megbízatásokat az érdemek és a rátermettség alapján osztják.

Az ötödik: ha hadseregük nagyszámú, fegyvereik és védőfelszerelésük elsőrangú.

A hatodik: ha négy szomszédja a segítségére van, és a nagyobb fejedelemségek is támogatják.

Ezekben az esetekben sohasem érhetsz fel az ellenségeddel. Ne bizonytalankodj, tartsd távol magad tőle! Ez az, amit úgy szokás emlegetni, hogy meglátni a kínálkozó alkalmat, és előretörni; felismerni a nehézségeket, és visszavonulni.

*

Wu fejedelem azt kérte:

– Azt szeretném, hogy megfigyelve az ellenség külső formáját, abból megtudjam belső szándékait, abból pedig, hogy megvizsgálom miként haladnak előre, megtudjam, hol állnak majd meg! Lehetne erről hallanom?

Wuzi azt felelte:

– Ha az ellenség rendezetlenül, elővigyázatlanul közeledik, zászlóik és lobogóik összevissza, rendezetlenül mozognak, ha az emberek és a lovak gyakorta körbekémlelnek, akkor akár tízszeres túlerőben is lehet, megtámadhatod, és ő mégis menthetetlen lesz.

Ha a fejedelmek még nem gyűltek össze, az uralkodók és a miniszterek között még nincs egyetértés, a vizesárok és a földsánc még nem készült el, a tilalmak és a rendeletek még nincsenek közzétéve, az egész hadsereg lármázik, előre nyomulnának, de mégsem tudnak, visszavonulnának, de mégsem mernek, akkor bár kétszeres túlerőben is lehet, mégis megtámadhatod, akár száz csatát is vívhatsz vele vereség nélkül.

*

Mikor Wu fejedelem az ellenségre támadás mibenlétéről kérdezett, Wuzi azt mondotta:

– Ha igénybe veszed a hadsereget, tisztában kell lenned az ellenséged gyöngéivel, erősségeivel, és a legsebezhetőbb pontján kell neki rontanod. Ha az ellenség messziről épp csak hogy megérkezett, és sorait még nem rendezte, akkor megtámadhatod. Ha az élelemellátást még nem biztosította, akkor megtámadhatod. Ha zászlói és lobogói rendezetlenül mozognak, akkor megtámadhatod. Ha vadul, kapkodva rohan, akkor megtámadhatod. Ha munkától elcsigázott, akkor megtámadhatod. Ha még nem ért el a számára előnyös helyre, akkor megtámadhatod. Ha elszalasztotta a kedvező alkalmat, és nem élt a kínálkozó lehetőséggel, akkor megtámadhatod. Ha hosszú útra kel, de hátvéd csapatai még nem pihenték ki magukat, akkor megtámadhatod. Ha folyón kel át, és serege fele már bent jár a gázlóban, akkor megtámadhatod. Ha veszélyes úton jár, vagy hegyszoroson kel át, akkor megtámadhatod. Ha a hadvezér elválik tisztjeitől és katonáitól, akkor megtámadhatod. Ha rémült, akkor megtámadhatod.

Ezekben az esetekben mindenkor válogatott élcsapataiddal nekironthatsz az ellenségnek, majd nyomukban a megosztott seregeddel folytathatod a támadást. Ne habozz, támadj gyorsan!

*

3.

A HADSEREG IRÁNYÍTÁSA

Wu fejedelem azt kérdezte:

– A hadsereg használatakor mi az, ami a legelőbbre való?

Wuzi azt válaszolta:

– A legelső, hogy tisztában légy a „négy könnyűvel”, a „két súlyossal” és az „egy megbízhatóval”.

– Nos, mik lennének ezek? – kérdezte Wu fejedelem.

Wuzi pedig ekként felelt:

– Úgy kell használnod a lovakat, hogy könnyen haladjanak a terepen; a lovak könnyedén húzzák a szekeret; a szekerek könnyen szállítsák az embereket; az emberek könnyen harcoljanak. Ha tisztában vagy a terep adta előnyökkel és hátrányokkal, akkor a terep könnyű lesz a lovaknak. Ha a takarmányt és az abrakot kellő időben biztosítod, akkor a lovak könnyedén húzzák a szekereket. Ha a szekér tengelye jól meg van zsírozva, akkor könnyen szállítja az embereket. Ha a fegyverek élesek és a vértek, pajzsok erősek, akkor a katonák könnyen harcolnak. Azokat, akik előretörnek, busásan (súlyosan) meg kell jutalmazni, akik viszont megfutamodnak, súlyos büntetésekkel kell sújtani, és mindkettővel megbízhatóan kell élni. Ha megvizsgálod ezt, és képes vagy megvalósítani, akkor máris kezedben a győzelem kulcsa.

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Mi által győzhet a hadsereg?

– A hadsereg irányítása által győzhetsz – felelte Wuzi.

Wu fejedelem ekkor újra kérdezett:

– Hát nem a hadsereg létszáma számít?

Wuzi pedig azt válaszolta:

– Ha a szabályok és a parancsok érthetetlenek, a jutalmazások és a büntetések megbízhatatlanok, a jelzőgong hangjára a katonák nem állnak meg, és a dobszó hangjára nem indulnak el, akkor akár százszor tízezer embered is lehet, ugyan miként vennéd hasznukat?

Amit a hadsereg irányításának hívnak, az abban áll, hogyha a sereg táborozik, akkor betartasd a szertartásosságot, ha előrevonul, akkor legyen ereje, ha támad, az ellen ne lehessen védekezni, ha pedig visszavonul, akkor ne lehessen üldözni. Ha az előrevonulás és a visszavonulás rendezetten történik, a bal és a jobb szárny jelzőszászlókkal válaszol egymásnak, még ha fel is borul a csatarend, akkor is újra össze tud majd állni, s ha bár szétszóródnak a csapatok, akkor is fel tudnak majd újra sorakozni. Békében és veszedelemben egyaránt össze fog tartani a hadsereg. A hadsereg tömege így lesz összehívható, de szét nem választható, használható, de nem kifárasztható, így pedig egész biztos, hogy bárhova is megy a hadsereg, az egész ég alattiban nem akad senki sem, aki felsorakozhatna ellene. Az ilyen hadsereget hívják „apa és fia hadseregnek”.

Wuzi mondotta:

Mindegyik hadsereg vezetésekor a lényeg, hogy ne sértsék meg az előrevonulás és a megállás természetes rendjét, ne feledkezzenek meg az ivás és az étkezés alkalmas idejéről, és hogy ne törjék meg az emberek és a lovak erejét. Ha ezt a hármat sikerül megvalósítani, akkor a katonák be fogják tartani a feljebbvalóik parancsait. A feljebbvalók parancsainak betartása pedig nem más, mint amiből a hadsereg irányítása megszületik.

Ha az előrevonulás és a megállás nem ismer mértéket, az ivás és az étkezés nem a megfelelő időben történik, a lovak fáradtak, az emberek elcsigázottak, páncéljaikat le nem vethetik, meg nem pihenhetnek, akkor nem fogják betartani a feljebbvalók parancsait. S amikor a feljebbvalók parancsaikat kiadják, a katonák a tábort rendezetlenül fogják felállítani, így a harcban vereséget fognak szenvedni.

*

Wuzi mondotta:

Mindegyik csatatér temetővé lesz. Aki halálra elszántan harcol, az életben maradhat, ám aki túlságosan is ragaszkodik az életéhez, az biztos, hogy odavész.

A hadviselésben járatos hadvezér úgy irányítja seregét, mintha süllyedő hajóban ülnének, vagy mintha égő házban tartózkodnának, vagyis nem hagy időt, hogy a bölcsek terveket kovácsoljanak, és a bátrak dühöngjenek. Csak így lehet megverni az ellenséget. Ezért mondják, hogy a hadsereg legnagyobb veszedelme a tétovázás, a három sereg pusztulásához pedig a túl sok bizonytalankodás vezet.

*

Wuzi mondotta:

A katonák gyakran lelik halálukat a tehetetlenség miatt, és szenvednek vereséget a ismeretlen miatt. Ezért a hadviselés törvényei közül a kiképzés és a készenlétben tartás a legelső. Egyetlen ember, aki elsajátítja a hadviselés mesterségét, tíz másikat tud kiképezni. Ha tíz ember sajátította el a hadviselés mesterségét, száz másikat tud kiképezni. Ha száz ember sajátította el a hadviselés mesterségét, ezer másikat tud kiképezni. Ha ezer ember sajátította el a hadviselés mesterségét, tízezer másikat tud kiképezni. Ha tízezer ember sajátította el a hadviselés mesterségét, akkor már egy egész hadsereget ki lehet képezni.

Be kell gyakorolniuk, hogy a közelben várják, hogy végre a távolba érjenek; pihenten várjanak, míg ki nem fáradnak; jóllakottan várjanak, míg az éhség nem gyötri őket.

A hadsereg formáját tudják kerekre vagy szögletesre alakítani; tudjanak megfelelő módon pihenni és készülődni; haladni és megállni; jobbra-balra fordulni; előre-hátra vonulni; szétválni, összegyűlni; felsorakozni és szétoszlani. Ha valamennyi változtatást begyakorolták, akkor fel lehet fegyverezni őket. Ebben áll a hadvezér dolga.

Wuzi mondotta:

A harcra felkészítő kiképzés szabálya az, hogy az alacsony katonáknak lándzsát vagy alabárdot kell fogni, a magasaknak íjat és számszeríjat kell tartani, az erősek vigyék a zászlókat és lobogókat, a bátrak kezeljék a jelzőgongokat és dobokat, a gyöngébbje az ellátmányról és takarmányról gondoskodjon, a bölcsek pedig a haditervekért legyenek felelősek.

Az egyazon vidékről származókat közös szakaszba, rajba kell osztani, így aztán ők mindenkor egymás védelmére lesznek. Egy dobszó jelzi, hogy elő kell készíteni a fegyvereket; két dobszó azt jelzi, hogy gyakorolni kell a harci alakzatokat; három dobszó a gyors étkezés idejét jelzi; négy dobszó jelzi, hogy meg kell tenni az utolsó előkészületeket; és ha felhangzik az öt dobszó, el kell indulni. Csakis a dobszó felhangzásakor emeljék fel a csata kezdést jelző zászlókat.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– A hadsereg előrevonulásának és megállásának miben áll a lényege?

Wuzi azt válaszolta:

– Semmiképpen nem szabad szembeállni az „égi katlannal” és a „sárkány fejével”. Az égi katlan a mély völgy bejárata, a sárkány feje pedig a magas hegy teteje. Bal felől a Zöld Sárkány szakaszt, jobb felől a Fehér Tigris szakaszt, előre a Cinóber Madár szakaszt, hátulra a Titokzatos Had szakaszt kell állítani, a Kirívó szakaszt[55] pedig valami magaslatra kell állítani, hogy onnan kövesse nyomon a lentiek ügyét. Ahogy közeleg a harc ideje, meg kell vizsgálni, merről fúj a szél! Ha a széljárás kedvező, csatakiáltással meg kell rohamozni az ellenséget, de ha a széljárás kedvezőtlen, szilárd csatarendbe állva kell bevárni az ellenséget.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Hogyan kell tartani a harci méneket?

Wuzi így válaszolt:

– A lovakat biztonságos helyen kell tartani, ahol megfelelő számukra a víz és a fű. Mértéket kell ismerni az éheztetésben és a jóllakatásban. Télen langy istállóban, nyáron hűs pajtában kell tartani őket. Rendszeresen kell nyírni szőrük és sörényük, s ügyelni kell patáikra. Szemüket és fülüket szoktatni kell, nehogy megriadjanak vagy megrémüljenek. Be kell gyakoroltatni velük az ügetést és a vágtát, az előrehaladást és a megállást. Csak azután lehet használatba fogni, miután ember és ló kölcsönösen ragaszkodnak egymáshoz.

A szekérhúzó és a könnyűlovassági ló felszerelése a nyereg, a kötőfék, a zabla és a kantár. Ezeknek hiánytalannak és erősnek kell lenniük.

A lovak sosem szenvednek annyira az ütközet végén, mint az ütközet kezdetekor, és nem szenvednek annyira az éhségtől, mint amennyire a jóllakottságtól. Ha alkonyatkor még hosszú út áll előttünk, többször kell leszállni a lóról, hogy pihenhessen. Inkább az ember fáradjon ki, semmint a ló. Parancsainkat úgy kell adni, hogy lovunknak mindig maradjon tartalék ereje, arra az időre, ha az ellenség felénk fordulna. Aki világosan érti ezeket, az nyílegyenesen törhet keresztül az egész ég alattiban.

*

4.

BESZÉLGETÉS A HADVEZÉRRŐL

Wuzi mondotta:

Csak az lehet a hadsereg hadvezérévé, aki a civil és a hadi elveket ötvözi. Csakis a keményet és a lágyat (az erőt és a taktikát) együtt alkalmazva lehet hadi vállalkozásokba kezdeni. Mindig, amikor a hadvezérről beszélgetnek, leggyakrabban csak annak bátorságát vizsgálják meg. Pedig a bátorság csupán csak egyike azon számos tulajdonságnak, amelyekkel a hadvezérnek rendelkeznie kell. Ha csupán bátor, akkor elhamarkodottan veszi majd fel a harcot. Ha pedig elhamarkodottan kezdi a harcot, anélkül hogy felismerné az előnyöket, nos, ez semmiképpen sem elég.

Ezért a hadvezérnek öt szempontot kell figyelembe vennie. Az első az irányítás, a második a készenlét, a harmadik az elszántság, negyedik a körültekintés, az ötödik az egyszerűség. Az irányítás: nagyszámú tömeget úgy igazgatni, mintha keveseket igazgatna. A készenlét: úgy lépni ki a kapun, mintha máris az ellenség állna ott. Elszántság: ha közeleg az ellensége, ne aggódjon az élete miatt. A körültekintés: jóllehet már győzött a csatában, de még akkor is oly körültekintő legyen, mint annak kezdetekor. Az egyszerűség: a törvények és rendeletek legyenek világosak, és ne keresztülvihetetlenek.

Miután parancsaikat megkapták, azokat ne tagadják meg, és csak azután, hogy vereséget mértek az ellenségre, beszéljenek a visszatérésről. Így aztán azon a napon, amikor csatába indul a hadsereg, inkább meghalnak és dicsőséget szereznek, de nem viselnék azt a szégyent, amit életük gyáva menekítése hozna rájuk.

*

Wuzi mondotta:

Mindegyik háborúnak a következő négy kritikus pontja van: a virtus, a terep, a taktika és az erő. A három sereg tömegét, a százszor tízezer katonát virtusuk mértékének figyelembevételével elrendezni, s mindezt egy ember kezébe helyezni, nos, ezt hívják a virtusból származó kritikus pontnak. Amikor az ösvények keskenyek, az utak nehezen járhatók, hatalmasak a hegyek és nagyok az akadályok, s egy tíz ember védte helyen még ezer emberrel sem lehet áttörni, nos, ezt hívják a terepviszonyok adta kritikus pontnak. Ha a kémek jól végezték feladatuk, és így a könnyű csapatok be-betörve szétszórják az ellenség tömegét, s ezzel elérik, hogy az uralkodó és a miniszterek egymással elégedetlenek legyenek, a feljebbvalók és a közrendűek pedig szemrehányásokat tegyenek egymásnak, nos, ezt hívják a taktikából eredő kritikus pontnak. Amikor a harci kocsik masszívak, a tengelyeik megbízhatóak, a hajóknak megfelelő kormánylapátjaik és evezőik vannak, a tisztek gyakorlattal rendelkeznek a harci alakzatok terén, a lovakkal pedig begyakoroltatták a vágtát és a hajszát, nos, ezt hívják az erő adta kritikus pontnak.

Csak az lehet hadvezér, aki mind e négy szempontot ismeri. Azonban a hatalma, az erényessége, az emberségessége és a bátorsága szükséges ahhoz, hogy biztosan vezesse a hadsereget, hogy megrémítse az ellenséget, és hogy saját seregében eloszlassa a kételyeket, így ha majd kiadja a parancsait, azoknak senki nem mer ellenszegülni, és bárhol is van, az ellenségének nem lesz mersze ellene fordulni. Ekként teszi országát erőssé, és oszlatja el felőle a pusztulás veszélyét. Az ilyet hívják kiváló hadvezérnek.

*

Wuzi mondotta:

A különböző dobok és gongok azok, amik félő tiszteletet ébresztenek a fülekben; a különböző zászlók és lobogók, azok, amik félő tiszteletet ébresztenek a szemekben; a tilalmak, a rendeletek, a büntetések és a fenyítések azok, amik félő tiszteletet ébresztenek az elmékben. Ahhoz, hogy a dobok hangja félő tiszteletet ébresszen a fülekben, tisztán kell szólniuk; ahhoz, hogy a zászlók színe félő tiszteletet ébresszen a szemekben, jól megkülönböztethetőnek kell lenniük; ahhoz, hogy a büntetések félő tiszteletet ébresszenek az elmékben, szigorúaknak kell lenniük. Ha ezek nincsenek megalapozva, bár létezhet az ország, de előbb-utóbb vereséget fog szenvedni az ellenségtől.

Ezért mondják, hogy bárhol is legyen a hadvezér, mindenkinek követni kell, és bárhová is mutasson, mindenki arra menjen, akár a halálba is.

*

Wuzi mondotta:

Mindegyik ütközetben az a legfontosabb, hogy mindenekelőtt fel kell mérni az ellenség hadvezérét, és meg kell vizsgálni tehetségét. Ha a terepviszonyoknak megfelelő taktikát használ, akkor serege nem küszködik, és sikert arat. Amelyik hadvezér ostoba és hiszékeny, azt be lehet csapni, és tőrbe lehet csalni. Amelyik hadvezér kapzsi, és nem törődik a jó hírével, azt ajándékokkal meg lehet vesztegetni. Ha könnyen változtatja szándékát és nincs stratégiája, akkor meg lehet gyötörni és ki lehet fárasztani. Ha a feljebbvalók gazdagok és fennhéjázok, miközben a közrendűek szegények és sértődöttek, akkor el lehet választani és meg lehet osztani őket. Ha a hadvezér előre- és a visszavonuláskor sokszor bizonytalankodik, a sereg pedig nem bízik benne, akkor megrémítve meg lehet futamítani őket. Ha a tisztek lenézik hadvezérüket, és egyetlen céljuk, hogy már végre hazatérhessenek, akkor a könnyebbik utat elzárva előlük és megnyitva számukra az akadályokkal telit, rájuk támadva el lehet fogni őket. Ha az ellenség előrevonulására való út könnyen járható, a visszavonulásra való útja viszont akadályokkal teli, akkor előre csalogatva meg lehet semmisíteni őket. Ha az ellenség előrevonulását biztosító út akadályokkal teli, a visszavonulásukra való út viszont könnyen járható, akkor a visszaútját elállva meg lehet támadni. Ha az ellenség tábora alacsony, nedves helyen van felállítva, ahol a víz sehol sem tud lefolyni, és az eső is többször, kitartóan esik, akkor elárasztással vízbe lehet fullasztani. Ha az ellenség mocsaras vidéken táborozik, amelyet füves bozót ver fel, és gyakorta fúj viharos erejű szél, akkor tüzet támasztva el lehet pusztítani. Ha az ellenség táborát nem mozdítván sokáig tartózkodik egyhelyben, a hadvezér és a tisztek hanyagok és lusták, a hadsereg pedig felkészületlen, akkor oda lopakodva meglepetésszerűen rajta lehet ütni.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Amikor seregem farkasszemet néz az ellenséggel, és nem ismerem a hadvezérüket, ám mégis szeretném kipuhatolni. Nos, miben áll ez a tudomány?

Wuzi így válaszolt:

– Nélkülözhető, de bátor katonákból szervezz egy gyöngén felszerelt rohamcsapatot, amellyel majd próbára teheted az ellenséged. Az ellenségre támadva színleljenek vereséget, nem a győzelem a feladatuk. Ha azt látod, hogy az ellenséged rohama fegyelmezett ritmusban történik, akkor jól szervezettek, a menekülő csapatodat üldözve úgy tesz, mintha nem tudná elfogni, és látván a felkínált előnyöket, úgy csinál, mintha nem ismerte volna fel azokat, nos az ilyen hadvezért nevezik bölcs hadvezérnek, semmiképpen ne harcolj vele! Ha viszont az ellenséges sereg lármázik és zajong, zászlóik, lobogóik rendezetlenül, kuszán kavarognak, a katonák saját fejük után indulnak el vagy éppen torpannak meg, fegyvereik egy része felfelé mered, a többit viszont leeresztve viszik, a menekülő csapatodat üldözve félnek azt elfogni, a felkínált előnyöket látván félnek azokat megszerezni, nos az ilyen sereg hadvezére bizony ostoba, s bár serege nagyszámú lehet, mégis el lehet fogni őket.

*

5.

VÁLASZOK AZ ESÉLYEK MEGVÁLTOZTATÁSÁRÓL

Wu fejedelem kérdezte:

– Ha a harci szekereink masszívak, a lovaink jók, a hadvezér bátor, a katonák erősek, de hirtelen szembekerülvén az ellenséggel, mégis felfordulás támad és felborulnak soraink, akkor mi a teendő?

Wuzi ekként felelt:

– Mindegyik ütközetnek az a szabálya, hogy nappal zászlókkal, lobogókkal kell irányítani, éjszaka pedig gonggal, dobbal és síppal. Ha a zászlók balra mutatnak, akkor a katonák balra menjenek, ha a zászlók jobbra mutatnak, akkor a katonák jobbra menjenek. Ha dobszót hallanak, induljanak el, ha pedig a gongot hallják, álljanak meg. Egy sípszóra sorakozzanak fel, még egy sípszóra gyülekezzenek. Aki nem engedelmeskedik a parancsoknak, azt végezzék ki. Ha az egész hadsereg aláveti magát a hatalmadnak, a tisztek és a közkatonák betartják a parancsokat, akkor a harcban nem bizonyul majd elég erősnek az ellenséged, rohamra indulva pedig nem ütközöl szilárd harci alakzatba.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha az ellenséges sereg túlerőben van, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– El kell kerülnöd a könnyű terepet, és az akadályokkal telin kell lecsapni az ellenségre! Ezért mondják, hogy eggyel tízre támadni legjobb a szűk szorosokban, tízzel százra támadni legjobb a mély szurdokokban, ezerrel tízezerre támadni legjobb a veszélyes hágókon. Na már most, ha kevés katonád van, akkor azok hirtelen fedjék fel magukat a veszélyes utakon, verjék meg a gongokat, dobokat, s akkor hiába nagyszámú az ellenséged serege, mindegyik katonája rémülten kapkod majd. Ezért mondják, hogy nagyszámú sereget könnyű terepen kell bevetni, gyér sereget pedig veszélyes terepen.

*

Wu fejedelem kérdezte:

– Ha az ellenséges sereg nagyszámú, harcias és bátor, hátuk mögött veszélyes szoros húzódik, jobbra tőlük hegy áll, balra folyó húzódik, mély árkaik és magas sáncaik vannak, védelmüket erős számszeríjakkal biztosítják, akkor hátrálnak meg, ha a hegyek elmozdulnak, de úgy törnek előre, mint a szél és zápor, bőségesen van élelmük, s nehéz sokáig védekezni ellenük, akkor mi a teendő?

Wuzi így felelt:

– Ez bizony fogas kérdés! Ezt nem a harci szekerek és a könnyűlovasok erejével, hanem a bölcsek taktikájával lehet megoldani. Ha fel tudsz készíteni ezer harci szekeret és tízezer könnyűlovast, akiket gyalogosok fedeznek, akkor válaszd szét őket öt csapatba, és mindegyik csapatot állítsd egy-egy útra. Ha öt sereged öt úton halad, ellenséged egész biztosan elbizonytalanodik, hogy hol összpontosítsa erejét. Ha az ellenséged keményen védekezik, katonái kitartóak, akkor sürgősen kémeket kell meneszteni, hogy kifürkésszék a terveiket. Ha az ellenség hallgat ránk, akkor állásaikat feladják és elvonulnak, ha nem hallgatnak ránk, akkor kivégzik követeinket, elégetik levelünket, és seregét megosztja az öt hadszíntérre. Ha győzünk, ne üldözzük őket, ha vesztünk, gyorsan vonuljunk vissza. Így aztán, vereséget színlelve kell lecsapni rá. Egyik csapatunk az elővédjével veszi fel a harcot, egy másik csapatunk az utóvédjét szakítja el, két csapatunk pedig óvatosan odalopózva a bal és a jobb szárnyára mér meglepetésszerű támadást. Ha pedig mind az öt csapatod egyidejűleg harcol, akkor biztos, hogy a te sereged van előnyben. Ebben áll az erős ellenség megtámadásának lényege.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha az ellenség közel van és már minket szorongat, menekülnénk, de nincs kiút, katonáim rémültek, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– Ebben az esetben a következőképpen kell eljárnod: ha túlerőben vagy, akkor sereged megosztva kell harcolni az ellenséggel, ha viszont ő van túlerőben, akkor erőidet összpontosítva kell megtámadni, pihenőt sem engedve neki. Így aztán bár nagyszámú a serege, mégis engedelmességre tudod szorítani.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha mély völgyben akadnék össze az ellenséggel, ahol oldalt veszélyes szakadékok akadályoznak, az ellenségem pedig túlerőben van, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– Ha ellenségeddel sziklás vidéken, erdős völgyben, hegyek mélyén vagy széles ingoványon találkoznál, késlekedés nélkül hagyd el ezeket a helyeket! Ha magas hegyen vagy mély völgyben ellenségeddel hirtelen mégis szembekerülnél, akkor legelőször is dobjaiddal kelts lármát, majd íjászaid és számszeríjászaid előrenyomulván nyilazzanak és ejtsenek foglyokat. Tüzetesen vizsgáld meg az ellenség hadvezetését, s ha azt zavarosnak találnád, kételkedés nélkül támadd meg!

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha balról is, jobbról is magas hegyek állnak, a terep nehezen járható, és hirtelen szembetalálkozom az ellenséggel. Nem merem megtámadni, de elmenekülni sem tudok, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– Ezt hívják völgybeli csatának. Sereged nagyszámú, de mégis használhatatlan. Hívd össze tehetséges tisztjeidet, hogy ők szálljanak szembe az ellenséggel, gyors lábú katonáid éles fegyverekkel törjenek előre. Oszd meg harci szekereid, sorakoztasd fel könnyűlovasaid, és rejtsd el őket az ellenség köré négy oldalra egymástól néhány mérföld távolságra, úgy hogy fegyverük ne látszódjék! Az ellenségednek így kemény harci alakzatot kell tartania, és nem mer majd se előre nyomulni, se visszavonulni. Ezt követően pedig emeld fel zászlóidat, sorakoztasd fel lobogóidat, s gyere elő a hegyekből a tábora elé, s ellenséged megrémül majd. Harci szekereiddel és könnyűlovasaiddal nyugtalaníthatod, egy szusszanásnyi pihenőt sem engedve neki. Ez a völgybeli csatának a törvénye.

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha az ellenséggel egy nagy, vizes ingoványon találkoznék, a szekerek kerekei a szekérrúdig elmerültek, a mocsárban szekereink és könnyűlovasaink csak küszködnek, a csónakok evezői használhatatlanok, előre vagy hátra még evickélni sem bírunk, akkor mi a teendő?

Wuzi ekként felelt:

– Ez nevezik vizes csatának. A harci szekerek és a könnyűlovasok használhatatlanok, de azért maradjanak az oldalakon fedezéket biztosítva. Egy magaslatra állva mind a négy irányba fel kell mérni a víz természetét. Ha úgy találod, hogy az szélesen elterülő és mély, akkor egy nem hagyományos taktikát alkalmazva győzhetsz! Ha az ellenség átkelne, akkor támadd meg, amikor a serege fele már bent jár a vízben!

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha szakadatlanul esik már hosszú ideje, a lovak a sárba süllyedtek, a szekerek beragadtak, négy felől az ellenség fenyeget, seregem rémülten retteg, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– Mindenkinek, aki harci szekereket használ, tudnia kell, hogy azok borult, csapadékos időben maradjanak veszteg, csak derült, száraz időben indíthatók. Amikor harci szekereket hajtanak, magasztalják a magas helyeket, s vessék meg az alacsony területeket! Ha előre vonulnának vagy megállnának, mindenkor az útviszonyokhoz alkalmazkodva tegyék azt! Ha az ellenség felkerekedett, haladjanak annak kitaposott nyomában!

*

Wu fejedelem azt kérdezte:

– Ha hirtelen vad, portyázó csapatok törnek ránk, akik a földjeinket prédálják fel, s marháinkat, juhainkat hajtják el, akkor mi a teendő?

Wuzi azt felelte:

– Ha vad, portyázó csapatok törnek be, akkor körültekintően fel kell mérni az erejüket, erős védelmet kell állítanod, és semmiképpen ne bocsátkozz velük harcba! Alkonyatkor, mikor elvonulnának, már jól meg lesznek pakolva, egész biztos, hogy félnek, és csak a gyors visszavonulásra összpontosítanak, így aztán egymástól óhatatlanul is el-elszakadnak. Ekkor üldözőbe véve rájuk támadhatsz, s így legyőzheted csapataikat.

*

Wuzi mondotta:

Az ellenségre támadásnak és a város bekerítésének mindenkor az a lényege, hogy miután bevették a várost, foglalják el annak valamennyi hivatalát is, hogy maguk ellenőrizzék a hivatalnokokat, és vegyék magukhoz az (adminisztrációs) eszközeiket. A hadsereg bármely területet is foglalná el, sehol se vágja ki a fákat, ne rombolja le az épületeket, ne kobozza el a termést, ne mészárolja le a háziállatokat, és ne égesse fel a készleteket, ezzel is kimutatván a népnek tisztességes szándékukat. Méltányolják azokat, akik kérésükre megadták magukat, és telepítsék le őket.

*

6.

A TISZTEK ÖSZTÖNZÉSE

Wu fejedelem azt kérdezte:

– A szigorú büntetések és az értelmes jutalmazások elegendők-e a győzelemhez?

Wuzi azt felelte:

– A szigor és az értelem dolgát ugyan nem tudnám teljesen kifejteni, ám azokra mégsem lehet támaszkodni. Ha parancsaid kiadását és rendeleteid közzétételét az emberek örömmel hallgatják, akkor a csapatok mozgósításakor és a tömegek mozgatásakor az emberek örömmel fognak harcolni, és midőn a katonák megvívnak, és a pengék összecsapnak, akkor az embereid örömmel fogadják akár a halált is. Ez az a három dolog, amire az uralkodó támaszkodhat.

– Mindezt miként érhetném el? – kérdezte Wu fejedelem.

– Válaszd ki az eredményeseket, és jutalmazd meg őket egy ünnepséggel úgy, hogy mindeközben a sikerteleneket is ösztönözd! – javasolta Wuzi.

Ezután Wu fejedelem három sorba különítve ülőgyékényeket helyeztetett a templom csarnokába, és ünnepséget rendezett tisztjei és főemberei számára. Az eredményesek elöl, az első sorban foglaltak helyet, pompás ételekkel kínálták őket, drága edényekben tálalták fel számukra a három áldozati állat[56] húsából készült pecsenyét. A kevésbé eredményesek a középső sorban foglaltak helyet, és számukra a lakomát kevésbé értékes edényekben szolgálták fel. A sikertelenek a leghátsó sorban foglaltak helyet, s az ételeket közönséges edényekben kapták. Az ünnepség végeztével távoztak, és a templom kapuja előtt a fejedelem az eredményes embereinek még a szüleit, feleségeit és gyermekeit is megajándékozta, ugyancsak az érdemeik alapján rangsorolva. Azon embereinek családjához, akik (a haza szolgálatában, érdemeket szerezve) estek el, évente követeket küldött, és segélyt adományozott szüleiknek, ezzel is kifejezve, hogy fiaik emléke örökké élni fog szívében.

Ekként cselekedett három esztendőn át, amikor is Jin mozgósította hadseregét, és a Sárga Folyótól nyugatra fekvő területek felé közeledett. Amikor Wei tisztjei hírét vették ennek, parancsra sem várva sisakjukat, páncéljukat felöltve tízezer fős seregükkel lelkesen megütköztek az ellenséggel.

*

Wu fejedelem magához hívatta Wuzit, és azt mondta neki:

– Lám korábbi útmutatásod most megfogant.

Wuzi pedig így szólt:

– Jómagam úgy hallottam, hogy az emberek közt van erős és gyönge, a hangulat pedig lehet lelkes vagy lankadt. Felség, ha szeretnéd próbára tenni az ötvenezer, eleddig még eredménytelen emberedet, akkor kérlek, engedd, hogy hadd vezethessem őket az ellenség ellen! Ha Jin nem tud majd győzedelmeskedni, a többi fejedelem mind kineveti őt, és elveszti hatalmát és befolyását az ég alattiban.

Példának okáért, ha egy vérszomjas gazember elrejtőzik a vadonban, ezren fognak a nyomába eredni, s valamennyien a bagoly éles tekintetével, a farkas éberségével kutatnak majd utána, hogy elkapják. Hogy miért? Nos azért, mert ha az erőszak felütné a fejét, az rájuk hozna veszedelmet. Ezért, ha csak egyetlen valaki is fittyet hány az életre, az máris elég ahhoz, hogy megrémítsen ezer másikat. Én most az ötvenezer fős tömeget az ellen az egy vérszomjas gazember ellen akarom hadba állítani, és az ellenség megbüntetésére vezetve őket egész biztos, hogy Jinnek nem lesz könnyű dolga.

Ezt követően Wu fejedelem Wuzi tanácsát megfogadva engedélyezte számára ötszáz harci szekér és háromezer könnyűlovas vezetését. Ő pedig vereséget mért Jin ötszázezer fős hadseregére. Ez pedig a „tisztek ösztönzése” elmélet sikeressége.

Az ütközet előtti napon Wuzi meghagyta a három seregnek: „Valamennyi hivatalnoknak és katonának szembe kell szállnia, üldöznie és el kell fognia az ellenség harci szekereit, könnyűlovasait és gyalogosait! Ha a harci szekereink nem fogják el az ellenség harci szekereit, ha könnyűlovasaink nem fogják el az ellenség könnyűlovasait, és ha gyalogosaink nem fogják el az ellenség gyalogosait, akkor bár vereséget mérhetünk az ellenséges hadseregre, de nem járunk semmi eredménnyel.”

Ezért aztán az ütközet napján Wuzi parancsa egyáltalán nem bizonyult nehéz feladatnak, ám mégis rettenetesen megrengette az egész ég alattit.

*

III.

Szem-fa

A tábornagy metódusa

*

*

1.

AZ EMBERSÉGESSÉGRE ALAPOZNI

A régiek az emberségesség által teremtettek alapot, és az igazságosság által kormányozva hozták létre a tisztességet. De ha már a tisztességgel sem érték el céljaikat, akkor (hívták segítségül) a tekintélyt. A tekintélyt a háború adja, nem pedig a hűség és az emberségesség. Ezért ha a nép békességéért kell embert ölni, akkor a gyilkosság megengedhető; ha megtámadnak egy országot, de szeretik annak népét, akkor a támadás megengedhető; azért háborút indítani, hogy azzal megállítsanak egy másik háborút – noha az is háború –, megengedhető. Ezért emberségességgel elnyerhető a szeretet, az igazságosságnak az emberek boldogan (alávetik magukat), a bölcsességgel megnyerhető az emberek bizalma, a bátorságot utánozni fogják, az őszintéknek pedig hinni fognak. Az (országon) belül meg kell nyerni (a nép) szeretetét a megoltalmazása által, az (országon) kívül a háborúk által kell rettenetet keltened.

*

A háború Útja[57], hogy sohase sértsék meg a (mezőgazdasági munkák) idejét, és hogy sohase hajszolják a népet a kimerülésig, ez annyit tesz: szeretjük a saját népünket. Nem rátörni az ellenségre, amikor az gyászol, és nem kihasználni azt, ha (amúgy is) természeti csapás sújtotta, ez annyit tesz: szeretjük az ellenség népét. Télen és nyáron nem mozgósítani a hadsereget, ez annyit tesz: szeretjük a saját népünket és az ellenségét egyaránt.

Ezért aztán bár lehet hatalmas az ország, de ha kedvét leli a háborúkban, akkor bizonyos, hogy el fog pusztulni. (Másrészről viszont) hiába van béke az ég alattiban, aki a háborúról megfeledkezik, az egészen biztos, hogy veszélybe kerül.

Az ég alatti már megnyugodott, az Ég Fia[58] bemutatta a Da Kai szertartást[59], tavaszonként (mégis) megrendezik a souvadászatot, ősszel pedig a xianvadászatot[60], a fejedelmek minden tavasszal összegyűjtik csapataikat, és minden ősszel gyakorlatoztatják a katonákat, így aztán nem feledkeznek meg a háborúról.

*

A régiek sohasem üldözték a menekülő ellenséget száz lépésnél tovább, sohasem követték őket három táborverésnél[61] messzebbre, ez szertartásosságukat mutatja. Nem sanyargatták a kiszolgáltatottakat, szánták a sebesülteket és a betegeket, ez emberségüket mutatja. Felállították a hadrendjüket, és csak utána verették meg a (csata kezdését jelző) dobokat, ez megbízhatóságukat mutatja. Mindig az igazságért, és sohasem a haszonért harcoltak, ez igazságosságukat mutatja. Képesek voltak megbocsátani behódolt ellenségeiknek, ez bátorságukat mutatja. Ismerték a véget és ismerték a kezdetet, ez bölcsességüket mutatja. Ezen hat erény alkalmas időben való tanításával fektették le a nép (kormányzásának) alapelveinek szabályát. Régtől fogva bizony ez a kormányzás módszere.

*

Az előző királyok uralkodása megfelelt az Égi Daónak, megalapítása a Földhöz illő volt.[62] Hivatalba emelték a nép erényes fiait, kiigazították a neveket, és szabályozták a dolgokat. Megalapították országukat, rangsorolták a hivatali tiszteket, a hivatalnoki illetményeket pedig e rangsor szerint állapították meg. A fejedelmek is olyannyira elégedettek voltak, hogy a tengereken túlról is eljöttek behódolni nekik. Eltörölték a büntetéseket, és pihent a hadsereg. Szent erényű uralkodás volt ez.

*

Ezt követték a dicsőséges királyok, akik szabályozták a szertartásokat, a zenét, a törvényeket és a mértékeket, majd megalkották az öt büntetést[63], elindították a hadsereget, és megtorolták az igazságtalanságokat. Ellenőrző utakat tettek mindenfelé, hogy megismerjék a szokásokat, találkoztak a fejedelmekkel, és megvizsgálták különbözőségüket. Ha bármelyik (fejedelem) megtagadta a parancsokat, összezavarta az állandó rendet és hátat fordított az erénynek vagy áthágta az Ég szabta időt[64] és veszélyeztette a többi fejedelmet, akkor kihirdették ezt a fejedelmek közt, majd kinyilvánították, hogy megbüntetik, és szövetségre kötelezték el magukat. Szándékukat közölték a Hatalmas Ég Magasságos Urával[65], a Nappal, a Holddal, a csillagokkal és a csillagképekkel. Ezt követően áldozatot mutattak be a hajdanvolt uralkodóknak. Miután pedig mindezzel végeztek, a főminiszter a hadsereg indítása előtt közölte a fejedelmekkel: „Ez és ez az ország vétett a Dao ellen, meg kell hát támadnunk. Ekkor és ekkor seregeink elmennek ehhez az országhoz, és az Ég Fiával karöltve megbüntetjük azt.”

Majd a főminiszter és a főhivatalnokok a következő utasításokkal látták el a hadsereget: „Midőn behatoltatok a megbüntetendő ország területére, ne gyalázzátok meg isteneiket, ne vadásszátok le vadjaikat, ne romboljátok le földsáncaikat, ne gyújtsátok fel falaikat és épületeiket, ne vágjátok ki erdeiket, ne ragadjátok el jószágaikat, gabonájukat és szerszámaikat! Ha öregekre vagy gyerekekre akadnátok, engedjétek haza, ne bántalmazzátok őket! Ha felnőttekkel találkoztok, akik nem támadnak rátok, ne tekintsétek ellenségnek! Ha az ellenségetek megsebesült, gyógyítsátok meg, és bocsássátok haza!”

Miután pedig végrehajtották a büntetést, a király és a fejedelmek kiigazították az ország (kormányzását), kiemelték a kiválókat és a bölcseket, majd újra trónra ültették az uralkodójukat.

*

Hat fajtája van annak, ahogy a királyok és hegemónok[66] irányíthatják a fejedelmeket:

A földterülettel formát adnak a fejedelemségeknek.

Kormányzati rendeletekkel megbékéltetik a fejedelmeket.

A szertartásokkal és a szavahihetőséggel ragaszkodóvá teszik a fejedelmeket.

Tehetségükkel és erejükkel elégedetté teszik a fejedelmeket.

Stratégák segítségével összetartják a fejedelmeket, fegyverekkel és védőfelszerelésekkel engedelmességre bírják a fejedelmeket.

Osztozva a bajban, osztozva a hasznon, szövetségre bírják a fejedelmeket. Azzal pedig, hogy a kisebb országok szolgálják a náluk nagyobb országot, összhangot teremtenek a fejedelmek között.

*

Ahhoz, hogy a fejedelmeket összetartsák a következő kilenc tiltani valót hirdették ki:

Aki becsap egy gyöngébb országot vagy behatol egy gyéren lakott fejedelemség területére, annak területéből el kell venni.

Aki elpusztítja a kiválókat és bántalmazza a népét, azt meg kell támadni.

Aki az saját országán belül kegyetlenkedik, és erőszakkal benyomul idegen területekre, azt le kell váltani.

Aki országában hagyja a földeket elgazosodni és népét szétszóródni, annak területéből le kell faragni.

Aki előnyös (földrajzi) helyzetében bízva megtagadja az engedelmességet, annak országába be kell törni.

Aki megsérti vagy megöli rokonát, azt ki kell igazítani.[67]

Aki trónjáról letaszítja vagy megöli uralkodóját, azt ki kell irtani.

Aki megtagadja a rendeleteket, és semmibe veszi az uralkodói hatalmat, azt el kell különíteni.[68]

Akinek országában fölfordulás támad, határain túl pedig lázadást szít, és fenevadként viselkedik, annak országát el kell törölni.

*

2.

AZ ÉG FIÁNAK IGAZSÁGOSSÁGA

Az Ég Fiának igazságosságát teljes mértékben az Ég s a Föld példájából kell merítenie, és figyelmeznie kell a hajdanvolt szent uralkodók példáját. A hivatalnokok és a köznép kötelessége, hogy tisztelettel adózzanak szüleiknek, valamint, hogy becsületesen viseltessenek uralkodóikkal és feljebbvalóikkal szemben. Ezért aztán hiába ül bölcs uralkodó a trónon, ha hivatalnokait előbb nem okítja, használhatatlanok lesznek számára.

A régieknek, mikoron a népet tanították, ki kellett szabniuk az előkelők és a közrendűek közti különbséget, hogy azok ne háborgassák egymást, hogy az erény és az igazságosság egyike se kerüljön a másik fölébe, hogy a tehetség és a mesterségbeli jártasság ne fedje el egymást, hogy a bátorság és az erő ne ütközzön egymásnak. Ezért tudták erejüket egyesíteni, és szándékukat összhangba hozni.

*

A régiek az ország (kormányzásának) sajátságait nem jutatták érvényre a hadseregben, és a hadsereg (irányításának) sajátságait sem jutatták érvényre az országban, épp ezért az erény és az igazságosság egyike sem múlta felül a másikat.[69] Az uralkodók a nem kérkedő hivatalnokokat méltányolták, így ha a hivatalnokok nem kérkedtek öntelten, akkor kivívták uralkodójuk nagyrabecsülését. Ha pedig nem voltak önteltek, akkor elvenni sem akartak semmit másoktól, ha pedig nem akartak semmit sem elvenni másoktól, akkor nem is háborúztak. Az ország ügyeiről hallva alaposan meg akarták ismerni annak mibenlétét, a hadsereg ügyeiről hallva feltétlenül meg akarták állapítani annak helyénvaló voltát. Épp ezért a tehetség és a mesterségbeli jártasság nem fedte el egymást. A parancsoknak engedelmeskedő hivatalnokokat az uralkodó megjutalmazta, míg a parancsokat megtagadókat az uralkodó kivégeztette, épp ezért a bátorság és az erő nem ütköztek egymásnak.

Csak azután, hogy a népet mindezekre megtanították, válogattak közülük nagy körültekintéssel és állították őket szolgálatba. Csak miután elrendezték a kormányzás ügyeit, gondoskodtak a száz hivatalnokról.[70] Mikoron a tanítás teljesen felnyitja a nép szemét, ők méginkább megjavulnak. Ha a gyakorlat követendő szokássá válik, akkor a szokás a népben ölt majd testet. Ez pedig az okítással történő megváltoztatás célba érése.

*

A régiek az ellenséget sohasem üldözték messzire, nyomukban maradtak ugyan, de nem akarták mindenáron utolérni őket. Mivel nem üldözték messzire az ellenséget, az bizony nehezen csaphatta be őket, s mivel nem akarták mindenáron utolérni az ellenséget, az bizony nehezen ejthette tőrbe őket. A szertartásosság által védekeztek, és az emberségesség révén arattak győzelmet. A győzelem után pedig tanításaikat újra megismételhették. Ez volt az, amit a derék emberek[71] nagyra becsültek.

*

Shun[72] kihirdette a feladatot a fővárosban, mert mindenekelőtt az embereket kívánta maga mellé állítani. Xia[73] uralkodói megeskették a hadsereget, mert mindenekelőtt azt kívánták, hogy embereik gondolatban készüljenek fel (a háborúra). Shang[74] uralkodói esküt tétettek a hadsereg kapuin kívül (is), mert mindenekelőtt azt kívánták, hogy a nép készen várja a háborút. Zhou[75] viszont csak azután tétetett esküt, miután a seregek összecsaptak, hogy így serkentsék a nép elszántságát.

Xia uralkodói kiigazították (a nép) erényeit, és soha nem nyúltak fegyverekért, ezért soha nem is csaptak össze a fegyverek. Shang az igazságosságba vetette bizodalmát, épp ezért ő volt az első, aki fegyvereket használt. Zhou az erőben bízott, épp ezért teljes mértékben kiaknázta a fegyverek nyújtotta lehetőségeket.

Xia jutalmakat osztott az udvarban: becsben tartotta a kiválókat. Shang kivégzéseket rendezett a piactéren: megfélemlítette a rosszakat. Zhou jutalmakat osztott az udvarban, és kivégzéseket rendezett a piactéren: ösztönözte a derék embereket, és megfélemlítette a hitványakat. Mindhárom dinasztia egyaránt bizonyságát tette az erényességnek.

*

Ha a fegyverek nem csapnak össze, a haszon is elmarad. A hosszú fegyverek védelmet biztosítanak, a rövid fegyverek oltalmat nyújtanak.[76] Ha a fegyver túl hosszú, nehéz támadni vele, ha viszont túl rövid, nem éri az ellenséget. Ha a fegyverek túl könnyűek, fürgén forgathatók, ha viszont fürgén forgatják a fegyvereket, abból könnyen fölfordulás támadhat. Ha a fegyverek túlságosan súlyosak, csak lomhán használhatók, ha viszont lomhák, nem valósíthatók meg a célkitűzések.

*

A harci szekerekről: a Xia uralkodók szekereit „kampós szekereknek” hívták, mert mindenekelőtt a pontosságot tartották fontosnak. Shang szekereit „rohamszekereknek” hívták, mert mindenekelőtt a gyorsaságot tartották fontosnak. Zhou szekereit „hatalmas szekereknek” hívták, mert ők mindenekelőtt a hatékonyságot tartották fontosnak.[77]

*

A zászlókról: Xia zászlóinak fekete nyélkupakja volt, ami az emberek irányítására utalt.[78] Shang zászlói fehérek voltak, ami az Ég és a Föld igazságosságát jelképezte. Zhou zászlói sárgák voltak, amely szín a Föld Daóját jelzi.

*

A címerekről: Xia uralkodói a Napot és a Holdat használták, mert ők a fényességet becsülték. Shang a tigrist használta, mert ő a félelemkeltést tartotta becsben. Zhou a sárkányt használta, mert ő a műveltséget becsülte.

*

Ha a hadsereg a félelemkeltésre túlzott hangsúlyt fektet, a nép rettegni fog tőle; ha viszont a félelemkeltésre túl kevés hangsúlyt fektet, a nép nem vezethető győzelemre. Ha a feljebbvalók nem viseltetnek igazságossággal a nép felé, akkor a száz családnév viselői[79] képtelenek eleget tenni a szabályoknak, a kézművesek nem tudják ellátni hasznos teendőiket, az ökrök és a lovak képtelenek betölteni feladatukat, s mindeközben a hivatalnokok zaklatják a népet, nos, ezt nevezzük „túlzott félelemkeltésnek”. Ha pedig túlságosan is félelmet keltenek, akkor a nép rettegni fog. Ha a feljebbvalók nem tisztelik az erényt, de megtévesztéssel és álnoksággal élnek, ha nem tisztelik a Daót, de bátorsággal és erővel élnek, ha nem becsülik meg a parancsokat betartókat, s inkább azokat becsülik, akik megszegik a parancsokat, ha nem becsülik a jó cselekedeteket, s inkább becsülik a kegyetlenkedést, mialatt a nép a hivatalnokok zaklatásától senyved, nos, ezt nevezzük „túl kevés félelemkeltésnek”. Ha pedig túl kevés a félelemkeltés, akkor a nép nem vezethető győzelemre.

Ha a háborúba vonuló sereg a lassabb tempót részesíti előnyben, akkor az embereknek elegendő erejük marad, s bár a fegyverek összecsapnak, a gyalogság mégsem futamodik majd meg, a harci szekerek sem menekülnek el, az ellenség üldözésekor sem szakad szét a hadrend, nem bomlik meg a hadsereg szilárdsága, nem vész el a menetoszlopok irányíthatósága, nem roppan meg az emberek és lovak ereje, és az iram gyors avagy lassú volta sem fogja túllépni a parancsban foglaltakat.

*

A régiek az ország sajátságait nem vezették be a hadseregbe, a hadsereg sajátságait sem vezették be az országba.[80] Ha a hadvezetés jellegzetességeit használják az ország kormányzásában, akkor a nép erényei eldurvulnak, ha viszont az ország kormányzásának jellegzetességeit vezetik be a hadseregbe, akkor a nép erényei meggyöngülnek. Ezért az országban legyen a beszéd kifinomult, a szavak pedig szelídek, az udvarban tiszteljék a szerénységet, elébb önnön magukat igazítsák ki, s csak azután másokat, hívatlanul ne tolakodjanak, kérdezetlenül ne fecsegjenek. Minél nehezebb az előrejutás, annál könnyebb a visszahúzódás.

A hadseregben gáncs és félelem nélkül álljanak, a hadrendben mutassanak elszántságot. Akik vértet és sisakot viselnek, (köszöntéskor) ne boruljanak le, a harci kocsikon állók ne vegyék figyelembe a formaságokat, a városfalakon kapkodva ne tolongjanak, veszély esetén pedig ne vegyék figyelembe a rangkülönbségeket. Így aztán a (civil) szertartásosság és a (katonai) regulák együttesen alkotják a belsőt és a külsőt, a civil és a katonai erények pedig együttesen teremtik meg a bal és a jobb oldalt.[81]

*

A régvolt korok szent uralkodói nyilvánvalóvá tették a nép erényeit, és maradéktalanul fölhasználták a nép legtehetségesebbjeit. Nem alázták meg a népet, nem éltek a jutalmakkal, és nem próbálták ki a büntetéseket.

Shun nem használt sem jutalmazást, sem büntetést, népe mégis irányítható volt. Ez volt az erényesség aranykora. Xia jutalmazott ugyan, de nem büntetett. Ez volt a nevelés aranykora. Shang büntetett, de nem jutalmazott. Ez volt a félelemkeltés aranykora. Zhou egyaránt jutalmazott és büntetett, az erényesség pedig hanyatlásnak indult.

A jutalmazással ne mulaszd el az alkalmas időt, és így eléred, hogy a nép törekedjék a jó dolgokból származó előnyök megszerzésére. Ha a büntetés nem jelenti a tisztségből történő eltávolítást, akkor a nép azonmód észreveszi a rossz dolgok okozta ártalmakat. Nagy győzelmekért ne osztogass jutalmat, és akkor sem a feljebbvalók, sem az alárendeltek nem fognak kérkedni. A feljebbvalók, ha nem tudnak mivel kérkedni, nem lesznek gőgösek; az alárendeltek, ha nem tudnak mivel kérkedni, bizonyosan nem támad köztük egyenlőtlenség. Ha pedig ilyeténképpen a feljebbvalók és az alárendeltek egyike sem kérkedik, az bizony az előzékenység netovábbja. A nagy vereségért ne büntess meg senkit, mert így a feljebbvalók és az alárendeltek mindegyike saját magát fogja hibáztatni. Ha pedig a feljebbvalók saját magukat hibáztatják, biztos lehetsz benne, hogy okulnak hibáikból; ha az alárendeltek saját magukat hibáztatják, biztos lehetsz benne, hogy legközelebb távol tartják maguktól a vétkeket. Ha a feljebbvalók és az alárendeltek ilyeténképpen közösen vállalnak felelőséget, az (ugyancsak) az előzékenység netovábbja.

*

Hajdanán három évig egyetlen hadjáratot sem indítottak, mivel tekintettel voltak a nép keserves munkájára. S merthogy a feljebbvalók és az alárendeltek ilyeténképpen kölcsönös belátással voltak egymásra, ez volt az összhang aranykora.

Midőn céljaikat elérték, diadaléneket zengtek, ekként fejezték ki boldogságukat. Midőn pedig elzárták a háborús kellékeket, „lélek-tornácot” emeltek[82], s viszonozták a nép megfeszített munkáját, ezzel annak jelét adva, hogy immár a háborúnak vége.

*

3.

MEGÁLLAPÍTANI A RANGOKAT

Minden háborúban rögzítsd a rangokat és a tisztségeket, világosítsd fel katonáid a dicsőségről és a bűnökről, fogadd fel a kóbor lovagokat[83], hirdesd ki a parancsokat és a rendeleteket, kérd ki a tömegek véleményét, gyújtsd össze a kézműveseket, módszeresen vedd számba a szükséges dolgokat, fordíts néped gyűlölségén, oszlasd el kétségeiket, tápláld erejüket, találd meg köztük a legügyesebbeket, és szándékukhoz igazodva mozgasd őket.

*

Minden háborúhoz meg kell szilárdítanod a tömegeket, fel kell mérned az előnyöket, úrrá kell lenned a zűrzavaron, szabályoznod kell az előrenyomulást és a megállást, el kell tudnod fogadni az egyenes bírálatot, erősítened kell az emberek szégyenérzetét, egyszerűsítened kell a törvényeket, és korlátoznod kell a büntetéseket. Kisebb bűnért is szabj ki halálos ítéletet, mert ha a kis bűnök győzedelmeskednek (ti. megengedettek), nagyok fogják követni azokat.

*

Összhang az Éggel, gyarapítani az értékeket, megörvendeztetni a tömegeket, kihasználni a terep kínálta előnyöket, megbecsülni a fegyvereket: ezeket nevezik „az öt figyelmeznivalónak”. Összhang az Éggel annyit tesz, hogy mindenkor igazodj az évszakokhoz.[84] Az értékek gyarapítása annyit tesz, hogy zsákmányolj az ellenségtől. Megörvendeztetni a tömegeket, annyit tesz, hogy bátorítsd őket, és a különböző céljaikat közelítsd egymáshoz. Kihasználni a terep kínálta előnyöket, annyit tesz, hogy őriztesd a veszélyes hágókat és szorosokat (ti. a stratégiailag fontos helyeket). Megbecsülni a fegyvereket, annyit tesz, hogy íjakkal és nyilakkal biztosíts védőgyűrűt, shu- és mao-lándzsákkal[85] védekezz, tőrbaltákkal és alabárdokkal[86] nyújts támogatást.

Az „öt fegyver” mindegyikének helyes használata: a hosszúk védelmezzék a rövideket, a rövidek szabadítsák ki a hosszúkat. Ha ezeket váltogatva használod, a harcban hosszan kitarthatsz; ha valamennyit egyszerre használod, felerősíted ütőképességed. Figyeld meg ellenséged felszereltségének színvonalát, sajátodat pedig fejleszd fel az övéhez. Ezt nevezzük „két szempontúságnak”.

*

Az uralkodó kitartóan buzdítsa a tömegeket, vizsgálja meg az ellenség körülményeit, és csak ezek után kezdjen hadi vállalkozásba. A hadvezér összpontosítsa elméjét, miként katonái is összpontosítsák elméjüket.

A lovak, az ökrök, a szekerek, a fegyverek, a pihenés és a megfelelő étrend biztosítja a hadsereg erejét. A gyakorlatoztatás csak az előkészületek sorába tartozik, míg harcolni csupán szabályozással lehet. A seregeket vezérlő hadvezér a test, a csapatok a végtagok, az ötfős szakaszok[87] pedig az ujjak.

*

Minden háború a hatalmon múlik, a harc a bátorságon, a csatarendállítás a leleményességen. Katonáidat kívánalmaik figyelembevételével használd, és olyan feladatokat bízz rájuk, melyeket képesek véghezvinni. Vesd el azt, amit ők nem szeretnének, vagy amire nem képesek. Ekként kerülj szembe ellenségeddel.

*

Minden háborúhoz szükséges az Ég segedelme, az anyagi javak megléte és a szakértelem. Tűzd ki a legmegfelelőbb időpontot, és semmiképp ne változtasd meg. Ha a teknőspáncél-jóslás kedvező előjellel kecsegtet, tartsd titokban terveidet. Ezeket nevezzük „az Ég segedelmének”. Ha a tömegeknek mindenük megvan, és előállítanak minden üdvözítő dolgot, nos ezt nevezzük „az anyagi javak meglétének”. Ha a katonák begyakorolták a különböző csatarendek előnyeit, ha körültekintően átgondoltak mindent, és megtették az előkészületeket, nos, ezt nevezzük „szakértelemnek”. Ha az embereket buzdítják kötelességeik elvégzésére, nos, ezt nevezzük az emberek megörvendeztetésének (ti. örömmel fogadják a háborút).

*

Gyarapítani a sereget, szilárd csatarendet tartani, növelni az erőt, éberen tartani (a csatarendet). Kiosztani a feladatokat, egyszerűsíteni az (adminisztratív) vezetést, megfigyelni a nyilvánvaló dolgokat, és válaszolni a váratlan eseményekre, nos, ezeket nevezzük „a harci tevékenység előre biztosításának”. Könnyű szekerek, gyors gyalogság, az íjak és nyilak biztosította szilárd védőgyűrű, nos, ezeket nevezzük „a sereg gyarapításának”. Titoktartás, csönd és (a hadrenden) belülre összpontosított (nem látható) erő, nos, ezt nevezzük „szilárd csatarendnek”. Ezeknek megfelelően előrenyomulni és visszavonulni, nos, ezt nevezzük „az erő növelésének”. Ha éppen nem történik harci tevékenység, a feljebbvalók mégis gyakorlatoztatják a katonákat, nos, ezt nevezzük „a csatarend éberen tartásának”. A hivatalok helyes kiosztását^32 nevezzük „a feladatok kiosztásának”. Az ezeknek megfelelő igazgatást nevezzük „a vezetés egyszerűsítésének”.

*

A terephez igazodva meghatározni a seregek létszámát, az ellenséghez igazodva választani csatarendet, támadni, harcolni, védekezni, előretörni, visszavonulni, megállni, az elöl és a hátul[88] elrendezése, a szekerek és a gyalogság összehangolása, nos, ezeket nevezzük „a harc felülvizsgálásának”.

Az engedetlenség, a bizalmatlanság, az összhang hiánya, a lazaság, a bizonytalanság, a kimerültség, a félelem, a kibúvás, az aggódás, a szertelenség, a fölfordulás, a halogatás, nos, ezeket nevezzük a „háború végzetének”.

A gőgösség, kevélység, a szorongás, a rettegés, a jajongás és zúgolódás, az állandó félelem, a sajnálkozás az események miatt, nos, ezeket nevezzük „biztos megsemmisülésnek”.

A képesség, hogy nagyok avagy kicsik, kemények avagy lágyak legyünk, hogy az egységeket, szakaszokat[89] váltogassuk, sokakat és keveseket egyaránt tudjunk irányítani, és az ellenséghez viszonyítás, nos, ezeket nevezzük „háborús hatalomnak”.

*

Minden ütközetkor kémleld ki a távolit, s vedd szemügyre a közelit, igazodj az évszakokhoz, igazodj a javakhoz, becsüld a megbízhatóságot, és gyűlöld a bizonytalanságot.

Ébreszd föl katonáid igazságérzetét, az eseményeket a megfelelő időben hajtasd végre, kíméletesen használd embereid. Ha megpillantod az ellenséget, maradj csöndben. Ha azt látod, hogy soraikban zűrzavar támadt, ne kapkodj. Ha úgy találnád, hogy veszélyben van és nehézségekkel küszködik, akkor se feledkezz meg seregének létszámáról.

Az országban uralkodjék könyörületesség és bizalom, a hadseregben viszont terjesszék ki a harci erényeket. Midőn összecsapnak a pengék, az legyen döntő és leleményes. Az országban harmónia uralkodjék, a hadseregben pedig a törvények. Midőn összecsapnak a pengék, vizsgáld felül a körülményeket. Az országban szeretet látszódjék, a hadseregben viszont szabályosság, és a pengék összecsapásakor mutatkozzon megbízhatóság.

Mindegyik csatarendre igaz, hogy masírozáskor lazán szét kell szóródni, ütközetkor tömörülni kell, a fegyvereket pedig váltogatva kell használni. A katonák gyakorlatoztatása legyen alapos, hiszen ha nyugodtak, akkor irányíthatók. A félelmetesség, ha megmutatkozik, előnyökkel jár; az emberek kölcsönös megoltalmazása az igazságosságtól függ, amelytől ők lelkesedni fognak. Többszöri átgondolással elérhető a siker, amelytől az emberek engedelmessé válnak. Ha a megfelelő időben engedelmeskednek, akkor a rákövetkező alkalommal is irányíthatók lesznek. Ha a dolgok nyilvánvalók, a szem tisztán látja azokat. Ha az elképzelések rögzítettek, akkor az elme erős. Előrenyomulásunk és visszavonulásunk ne mutasson bizonytalanságot. Azt, aki kidolgozott terv nélkül kerül szembe az ellenséggel, meg kell büntetni. Önkényesen ne cserélgesd a neveket és a zászlókat.

*

Általában, ha az ügyeket hozzáértéssel hajtod végre, hosszan kitarthatsz, de mindig a régiekhez igazodva tevékenykedj. Tedd nyilvánvalóvá, hogy katonáid mire esküsznek fel, és máris erősebbek lesznek, sőt a baljós előjeleket is kiolthatod. A szerencsétlen előjelek kioltásának módja: az egyik az igazságosság, melyhez meg kell nyerned embereid bizodalmát, és büntetésekkel kell félelemben tartanod őket. Sőt, ha az ég alatti egyesítésének ügyét is véghez viszed, senkit sem lelsz, ki ne örvendene. Nos, ezt nevezik „az emberek kettős felhasználásának”. A másik mód a hatalom, melyhez gyarapítsd azt, amiből az ellenségnek amúgy is bőven van, és ragadd el azt, mi kedves neki, így aztán kívülről irányíthatod, és belülről befolyásolhatod őt.

*

Első az ember, második a tisztesség, harmadik a nyelv, negyedik az ügyesség, ötödik a tűz, hatodik a víz, hetedik a fegyver. Ezeket nevezzük „a hét irányítandónak”. A dicsőség, a haszon, a szégyen és a halál, az, amit „a négy megoltalmazandónak” nevezünk. Ölts félelmetes ábrázatot, és ne változtass elképzeléseiden. Mindenkor ehhez a módszerhez tartsd magad. Csak az emberségesség vonzza az embereket, ám ha valaki emberséges, de nem megbízható, ezzel, épp ellenkezőleg mint várná, pusztulást hoz magára. Az embert emberként, a tisztességet tisztességként, a nyelvet nyelvként, a tüzet tűzként kezeld…

*

Mindegyik háborúnak Útja, hogy miután fölélesztetted katonáid virtusát, kiadtad a parancsot a harckezdésre, biztasd nyájas ábrázattal, s szép szóval vezesd őket. Félelmeiket figyelembe véve dorgáld őket, s kívánalmaikhoz igazodva bízz rájuk feladatokat. Ha átlépted az ellenség határát, és elfoglaltad területét, nevezd ki embereidet a kormányhivatalokba. Ezt nevezzük a „háború törvényének”.

*

Minden ember természete a tömegből kiemelve derül ki. Tedd próbára neve és tettei szempontjából, s mindezt körültekintően végezd. Ha teszik ugyan a dolgukat, de nem végzik azt el, személyesen segítsd őket; ha nemcsak teszik dolgukat, de el is végzik, vésd ezt eszükbe, hogy el ne felejtsék. Ha három ízben (kipróbáltad őket, és megfeleltek), akkor rátermettségük nyilvánvaló. Ami megfelel az emberi természet sajátságainak, azt nevezzük „törvénynek”.

Minden zűrzavar elrendezésének Útja: első az emberségesség, második a megbízhatóság, harmadik a tisztesség, negyedik az egység, ötödik az igazságosság, hatodik a rugalmasság, hetedik a központosított hatalom.

A törvényállításhoz szükséges először az elfogadás, másodszor a törvények, harmadszor az érvénybeléptetés, negyedszer a végrehajtás, ötödször a szabályos öltözék meghatározása, hatodszor a színek sorba rendezése[90], hetedszer pedig az, hogy ne legyen szabálytalan öltözék a száz hivatalnok körében.

Minden hadseregen belüli törvénykezés egyes-egyedül rajtad múljék, ezt nevezzük „központosításnak”. Ha az uralkodótól lefelé mindenki féli a törvényeket, ezt nevezzük „(igazi) törvényeknek”.

Ha a hadsereg nem figyel apró-cseprő ügyekre, ha hitvány kis haszonért nem kezdenek háborút, ha kitűzik a háború napját, és titokban tartják azt, nos ezt nevezzük „az Útnak”.

*

Mindegyik háborúban úgy van az, hogyha az emberek a parancsokat nem tudják végrehajtani, központosítsd az ügyek ellenőrzését; ha nem engedelmeskednek, élj a törvények szigorával; ha nem bíznak egymásban, egyesítsd őket; ha lusták, rázd fel őket; ha kétségek emésztik őket, oszlasd el azokat; ha az emberek nem bíznak meg feljebbvalóikban, akkor is hajtsd végre a parancsokat, és nem fognak fellázadni.

*

4.

SZIGORÚ ELHELYEZÉS

Minden háború Útja: az elhelyezés legyen szigorú; a fegyelmezés legyen félelmet keltő; az erőhöz párosuljon fürgeség; a virtus legyen könnyed; lelkűk (ti. a katonák szándéka) legyen egységes.

*

Minden háború Útja: olyanokat sorakoztassanak föl (ti. nevezzenek ki hivatalba), akik értik az Utat, és rendelkeznek az igazságossággal; állítsanak osztagokat, szakaszokat; rendezzék el a sorokat és vonalakat; igazítsák ki a vízszintest és a függőlegest[91]; vizsgálják meg a nevek és a valós tartalom megfelelését. Aki áll, annak előlépve meg kell hajolni; az ülőknek előlépve le kell térdelni. Ha félnek, tömör alakzatot kell alkotniuk; ha veszélyben vannak, üljenek le. Ha (az ellenséget) távolról észreveszik, akkor nem fognak félni; ha az ellenség (már) közel van, ne bámulják őket, és nem fognak szétszóródni.

*

Midőn a hadvezér leszáll (hintájáról), a balján és jobbján lévők (ti. a fővezérek) szintén leszállnak, a vértet viselők ülnek, az eskütétel után pedig a sereg lassan megindul. A tábornoktól a gyalogos közkatonákig, mindenki vértet visel. Vedd számba a (hadi vállalkozás) könnyű és nehéz voltát (ti. előnyeit, hátrányait). Riasztasd meg a lovakat (ti. hogy nyerítsenek), a gyalogosokkal és a páncélt viselőkkel keltess lármát. Ha félnek, vond szorosabbra (a hadrendet). Aki térdepel, kuporodjon le, aki pedig kucorog, feküdjék le, majd térdepelve járuljanak elő, és csöndes szóval intsd őket fegyelemre. Ezek után állíttasd föl őket, és kiáltozzanak, a dobpergésre pedig nyomuljanak előre. A megállást majd gong jelezze. Peckeltesd föl a katonáid száját a szárított élelmiszeradagok odaítélésének ceremóniájakor[92], és térden kúszva járuljanak elő annak átadásához. Azonmód fogasd le, és végeztesd ki azokat, akik megtorpannának és bámészkodnának (a menetoszlopban), és hangos kiáltásokkal parancsolj továbbnyomulást. Ha (katonáid) túlságosan félnek az (ellenségtől), ne alkalmazz halálos ítéletet, ölts kegyes ábrázatot, s inkább magyarázd el nekik, mi által maradhatnak életben, és ellenőrizd, hogy ellátják-e feladatukat.

*

Általában a három hadsereg[93] óvintézkedéseinek megtétele ne vegyen fél napnál többet igénybe. Az elzárás nem lehet hosszabb egy étkezésnél; az étel csökkentése nem lehet több mint a fele. Ha eloszlatod a katonáid bizonytalanságát és téveszméit, akkor vezetheted, és engedelmességre bírhatod őket.

Minden ütközetben az erő segedelmével lehet hosszan kitartani, ám a virtus vezet győzelemre; sziklaszilárd védelemmel lehet hosszan kitartani, de csak kockáztatva lehet győzedelmeskedni. A mindenre elszánt lélek a szilárd védelmet biztosítja, a felfrissült virtus pedig a győzelmet. A védőfelszerelésekkel hosszan lehet kitartani, de győzni a fegyverekkel tudsz.

*

Mindenkor a harci szekerek sűrű elrendezésével lehet szilárdan védekezni, miként a gyalogság ülő alakzatával és a védőfelszerelések bőségével, ám a fegyverek csekély számban is a győzelmet jelentik.

*

Ha a katonák lelkében győzni akarás lakozik, csak az ellenségre figyelnek; ha a katonák lelkébe félelem költözik, csak a félelmükre figyelnek. Ha e kétféle lelkület egymás mellett rögzül, akkor mindkettő megléte egyaránt előnyös lesz. E kettő megteremtése pedig a (hadvezér) kötelessége, amely csakis a tekintélyéből fakad.

*

Általában a háborúban könnyű erőket használni könnyű erőkkel szemben, kockázatos; nehéz erőket használni nehéz erők ellen, eredménytelen; könnyű erőket használni nehéz erőkkel szemben, veszteséges; ha nehéz erőket használsz könnyű erőkkel szemben, (eredményesen) fölveheted a harcot. Így a harcoló felek mindig fölmérik egymás könnyű és nehéz haderejét.

*

Táborveréskor ügyelj a fegyverekre és a védőfelszerelésekre, masírozáskor fordíts figyelmet a hadoszlopok szabályosságára, a harcban pedig ügyelj az előrenyomulásra és a megállásra.

*

Bánj tisztelettel katonáiddal, és alázatosak lesznek, s midőn vezeted őket, engedelmeskedni fognak. Ha a feljebbvaló bosszantó parancsokat ad, akkor semmibe veszik azokat, ha viszont a feljebbvaló parancsolatait józan időközönként bocsátja ki, akkor komolyan veszik azokat. Ha szaporán pörög a dob, gyorsak a katonák, ám ha lassú a dobszó, a katonák is nehézkesek. Ha uniformisuk egyszerű, dísztelen, ők is könnyen mozognak, ám ha uniformisuk cifraságoktól súlyos, mozgásuk nehézkes.

*

Mindenkor, ha a lovak és a szekerek masszívak, a védőfelszerelések és a fegyverek hatékonyak, könnyűerőink a nehézerőkkel egyenértékűek. Ha a feljebbvalók közt hiányzik az egyetértés, elmarad a siker; ha a feljebbvalók keresztezik egymás szándékát, azzal sokak halálát okozzák; ha a feljebbvalók túlságosan is ragaszkodnak életükhöz, kétségbe esnek; ha viszont a feljebbvalók egyáltalán nem törődnek a halállal, győzelmet sem arathatnak.

Általában az emberek meghalhatnak a szerelemért, a dühük miatt, a büntetésektől, az igazságosságért és a haszonért.

*

Minden háborúnak Útja, hogy a jól kiképzett katonák nem félik a halált, a Daó kötötte katonák pedig meghalnak a tisztességért.

*

Minden háborúban vagy győzünk, vagy veszítünk, amely vagy az Egén, vagy embereinken múlik.

*

Egyetlen háborúban se tartsd a három sereget három napnál hosszabb ideig hadi készültségben; egyetlen osztag se őrködjék fél napnál tovább; egyetlen katona se legyen többet őrségben egy alvásnyi időnél.

*

Mindenkor leghelyesebb az „alapokat” használni, és azt kövesse a „csúcs” használata.[94] Ragadd meg az egészet, őrizd a kicsit (a részleteket). Az „alap” és a „csúcs” csakis együtt adhatja hatalmadat, s így belevághatsz a háborúba.

*

Mindig győzedelmeskedsz, ha a három sereg egy emberként akar győzni.

A dobokról: külön vannak dobok a zászlók, lobogók, külön a szekerek, külön a lovak, és külön a gyalogosok irányításához, vannak dobok a fegyverhasználathoz, külön az előremenethez, és külön a megálláshoz. Mind a hétfajta dobot elő kell készíteni.

*

Minden háborúban, ha (helyzetünket) már megszilárdítottuk, ne nyomuljunk újra előre; ha megint előretörnénk, ne merítsük ki teljesen erőnket, mert hiszen minden előrenyomulás veszélyt rejt magában.

Általában a háborúban a csatarendállítás nem okoz olyan nehézséget, mint az, hogy az emberekkel begyakoroltassuk a csatarendbe fejlődést. A csatarendbe fejlődés nem okoz olyan nehézséget, mint az emberek használata. Nem az elmélet nehéz, hanem a gyakorlat.

A legkülönbözőbb vidékekről származóknak megvan a sajátságos természete, mely természet bizony vidékről vidékre más és más, tanítással fejleszd hát szokásaikat. A szokások vidékenként szintén eltérők, s ezen szokások csakis az Út által változtathatók.

*

Mindig úgy van az, hogy seregünk vagy nagy, vagy éppen kis létszámú, és vagy győzedelmeskedünk, vagy alulmaradunk. Ha fegyvereinkről nem állítható, hogy élesek, sem védőfelszereléseinkről, hogy erősek, sem szekereinkről, hogy masszívak, sem pedig lovainkról, hogy jók lennének, sőt seregünk létszáma sem elegendő, akkor bizony még nem értük el a Daót.

*

Minden háborúban, ha győzelmet aratsz, katonáiddal együtt osztozz a sikerben. Ha másodízben is harcra vezényeled őket, akkor busásabb jutalmakkal és súlyosabb büntetésekkel élj. Ha mégsem győznétek, az csakis a te hibád. Ha másodszor is harcba kell bocsátkoznod, eskesd meg újból katonáid, te magad pedig foglald el helyed legelöl, és soha ne ismételd meg korábbi taktikádat. Akár győzedelmeskedsz, akár nem, soha ne térj el ettől, mert ez az, amit „igaz elvnek” nevezünk.

*

A nép emberségességgel mindig megmenthető, igazságossággal háborúba vihető, bölcsességgel elszánttá tehető, bátorsággal harcba vihető, megbízhatósággal egyesíthető, előnyökkel ösztönözhető, sikerességgel pedig győzelemre vezethető. Ezért lelkedben emberségesség, tetteidben pedig igazságosság lakozzék. Elviselni bármilyen dolgot, ez a bölcsesség; elviselni a számbeli fölényt, ez a bátorság; elviselni a hosszúra nyúlt harcot, ehhez megbízhatóság kell. A szerény lemondás és az összhang láttán az emberek maguktól válnak engedelmessé. Ha önös céljainkat háttérbe szorítjuk, az emberek versengni fognak a dicsőségért. Ha embereink lelkűkben elégedettek, minden erejüket latba vetik.

*

Minden háborúban támadd az ellenség gyönge és háborítatlannak hitt pontját, de kerüld el az erős és nyugodt pontját; támadd meg, ha fáradt, kimerült, de kerüld el, ha felkészült és éber; támadd meg, ha nagyon fél, de kerüld el, ha félelme csekély. Régtől fogva ilyen a hadsereg kormányzása.

*

5.

A TÖMEG ALKALMAZÁSA

Mindegyik háború Útja, hogy ha csak keveseket használsz, azok legyenek kemények, ha viszont sokakat fogsz használatra, azok legyenek jól rendezettek. A gyér számú hadsereg alkalmas az ellenség háborgatására, a nagy számú sereg pedig alkalmas arra, hogy szabályos háborút vívj.[95] Nagyszámú sereggel előrenyomulván megvetheted a lábad, de gyér számú sereggel az előrenyomulásodat visszavonulás kövesse. Ha nagy seregeddel egy kisebb had ellen készülsz ütközetre, akkor a távolból kerítsd be, de engedj neki egérutat. Ha viszont erőid megosztva indulnál ütközetre, még egy gyér számú sereg is ellenállhat a nagyobb tömegnek. Ha az ellenség nagyszámú serege bizonytalannak látszik, azt feltétlenül ki kell használnod. Mikor az előnyös pozícióért tusakodtok, engedd le zászlóid, de összetalálkozván véle, emeld azokat újra a magasba. Ha az ellenség túlerőben van, összpontosítsd erőidet, s engedd magad bekeríteni. Ha az ellenség serege gyér számú, sőt még retteg is, akkor kerüld el, és nyiss neki (szabadnak látszó) utat.

Mindegyik csatában hátulról érjen a szél, a hátad mögött és a jobbodon legyen magaslat, bal felől pedig legyen a hegyszoros. Ha mocsáron kelnél át vagy nehezen járható úton haladsz, diktálj erőltetett menetet, mielőtt tábort vernél, s táborveréshez pedig olyan területet válassz, mint a teknős háta (hogy minden oldalról védeni lehessen).

Mindegyik csatában miután felállítottad a csatarendet, vedd szemügyre katonáid tettrekészségét, s miután ellenségedet is felmérted, indíts támadást. Harcosaid a parancsaidat nyugalomban várják, s ne szóljanak a dobok, így várd ki, míg sereged igazán felbátorodik. Ha az ellenséged támad, összpontosítsd erőid, s tartsd szemmel a mozgását.

*

Mindegyik csatában felváltva használj sok, illetve csekély számú erőt, hogy megfigyelhesd ellenséged rugalmasságát; nyomulj előre, majd vonulj vissza, hogy megfigyelhesd védelme szilárdságát; fenyegesd, és figyeld meg félelmét; hagyj néki nyugtot, és figyeld meg hanyagságát; mozgasd, és figyeld meg bizonytalanságát; meglepetésszerűen rohand le, és figyeld meg rendezettségét.

Támadd meg, ha bizonytalan; indítsd ellene sereged, ha nehézségekkel küszködik; szorongasd meg, ha összevonja egységeit; ahol a legrendezettebb, ott hirtelen rohand le; használd ki, ha nem tud már kitérni; akaszd meg terveiben; zavard össze az elképzeléseit; kovácsolj tőkét félelméből.

*

Valahányszor ellenséged üldözöd, meg ne pihenj. Az ellenség, ha megállna az úton, légy körültekintő.

*

Valahányszor, ha ellenséges nagyvárosokat közelítesz meg, lennie kell útnak, melyen előrenyomulhatsz, a meneküléshez pedig legyen elképzelésed, miként vonulsz majd vissza.

*

Mindegyik csatában, ha te támadsz előbb, (könnyen) kimerülsz, ha viszont te támadsz később, elfog a félsz. Ha pihensz, ellustulhatsz, ha viszont nem pihensz, megint csak kimerülsz. Ha túl hosszan pihensz – épp ellenkezőleg, mint ahogy várnád – félelem lesz úrrá rajtad.

*

A rokonoknak írt levélben utalj rá, hogy (mindennek) véget vetettél, ezt nevezzük úgy, hogy „véget vetni a visszatérés gondolatának, és egyetlen célra összpontosítani”. Válogasd ki a kiválókat, és rendezd el a fegyvereket, ezt nevezzük úgy, hogy „növelni embereink erejét”. Dobd félre a bagázsiát, csak a legszükségesebb élelmiszeradagjukat vigyék magukkal a katonák, ezt nevezzük úgy, hogy „megnyitni embereink elméjét” (ti. hogy befogadják a halál gondolatát). Régtől fogva ilyen a (hadsereg) kormányzása.

Cartaphilus Kiadó, Budapest, 2006

Felelős kiadó: Szász Zsolt

Nyomdai előkészítés: Tóth Klára

Nyomás: Kinizsi Nyomda Kft.; Debrecen Megjelent: 11 ív terjedelemben

Felelős vezető: Bördős János ügyvezető igazgató

ISBN: 963 7448 54 3 ISBN: 978 963 7448 54 6

*

Jegyzetek

[1] dao (tao)

[2] shi

[3] quan

[4] bing jia

[5] li: kb. 500 m

[6] jin: kb. 0,50 kg

[7] zhong

[8] shi

[9] si ming

[10] zhu

[11] lü

[12] zu

[13] wu

[14] mou gong

[15] fa

[16] bing fa

[17] du

[18] liang

[19] cheng

[20] sheng

[21] yi (súlymérték) 1 yi = 24 liang (uncia) pl. ezüst. 1 liang a Zhou-korban 14,93 g, a Qin fejedelemségben azonban valószínűleg 16,14 g volt.

[22] zhu: „ezred csipetnyi”

[23] ren: kb. 2,56 m

[24] fen

[25] shu

[26] xing

[27] ming

[28] xu

[29] xing yuan

[30] dui. Az öt fölgyújtandó tárgynak többféle értelmezése is létezik. Feltehetően arról van szó, hogy tüzes íjakat kell lőni az ellenséges táborba, hogy megégjenek az emberek, fölgyulladjon az élelmiszerkészlet és a társzekerek, hogy elégjenek a raktárban lévő fegyverek, védőfelszerelések, és végül meg kell támadni a csapatokat, szét kell verni a hadrendet. Tőkei fordításában az ötödik célobjektumként az utakat írta (Tőkei; 1995, 99), amelyet néhány kínai kommentár – írásjegyváltozatra hivatkozva – valóban alátámaszt.

[31] ji

[32] bi

[33] yi

[34] zhen

[35] su

[36] Wei Wenhou, eredeti nevén Ji Shi (? – i. e. 396.) A Wei fejedelemség trónján i. e. 445-től i. e. 396-ban bekövetkezett haláláig ült.

[37] Az eredeti szövegben két zhang, négy chi (láb) és egy zhang, két chi hosszú alabárdokról van szó. 1 zhang = 10 chi, 1 chi = kb. 20 cm (a Zhou-korban!). Vagyis a hosszú alabárd több mint 4,5 méter, a rövid pedig több mint 2 méter hosszú lehetett. A hosszabbikat a harci szekerek személyzete használta, a rövid alabárd a gyalogság fegyverzetéhez tartozott. Lásd még A tábornagy metódusa, 30. jegyzet.

[38] A chengsang nép a hagyomány szerint a történelem előtti idők legendás uralkodójának, Shennong-nak az idején élt törzsek egyike volt.

[39] A youhu nép hagyomány szerint a legendás Xia-dinasztia első uralkodójának, Yu-nek az idején élt törzsek egyike volt.

[40] A Sárga-folyó észak-déli folyású szakaszát nevezték nyugati folyónak, amely Wei és Qin határát jelölte ki. Wei állam területe ekkoriban – többek között Wu Qinak is köszönhetően – átterjedt a nyugati folyó nyugati partján túlra. Feltehető, hogy Wen fejedelem ezen stratégiai fontosságú területek felügyeletével bízta meg Wu Qi-t.

[41]Egy kínai mérföld (li) = kb. 500 méter.

[42] Az ókori Kínában csak az arisztokraták viseltek családnevet, így „a száz családnév viselői” (baixing) kifejezés itt rájuk utal. Később a kifejezés értelmezési köre kibővült a „nép” jelentéssel is.

[43] Az ókori Kínában létezett többféle jóslás egyike, hogy teknőspáncélt izzó fémpálcával hevítettek, és az így kapott repedések mutatta alakzatokat értelmezve jövendölték meg jelen esetben pl. a csata kimenetelét.

[44]Cheng Tang vagy más néven Wu Wang volt az, aki a Xia-dinasztia utolsó, zsarnok uralkodóját, Jie-t megölte, s ezzel megdöntötte a Xia-dinasztia uralmát is.

[45]Zhou Wu, eredeti nevén Ji Fa trónjáról letaszítva a Shang-dinasztia utolsó, zsarnok uralkodóját, Zhou-t, megalapította a Zhou-dinasztiát.

[46]Wu fejedelem i. e. 395-től i. e. 370-ig uralkodott Wei-állam fejedelmeként.

[47] Huan (i. e. 716. – i. e. 643.), a Tavaszok és Őszök korában (i. e. 770. – i. e. 476.) létezett Qi fejedelemség uralkodója.

[48] Wen (i. e. ? – i. e. 628.), a Tavaszok és Őszök korában létezett Jin állam fejedelme.

[49]Mu (i. e. ? – i. e. 621.), a Tavaszok és Őszök korában létezett Qin állam fejedelme, aki i. e. 660-tól – i. e. 621-ig uralkodott.

[50]Zhuang (i. e. ? – i. e. 591.) a Tavaszok és Őszök korában létezett Chu állam fejedelme.

[51] Shen herceg, teljes nevén Shen Wu, a Chu fejedelemség egyik főembere volt.

[52] Jin i. e. 403-ban történt széthullásával három állam jött létre: Han, Zhao és Wei. Ezeket szokás a „Három Jin-nek” nevezni. A szövegben ez a kifejezés Han-ra és Zhao-ra vonatkozik.

[53] Az ókorban egységesített fegyvereket hívták a „öt fegyver” (wu bing) gyűjtőnéven, ami a torbaltát, az alabárdot, a buzogányt, az íjat, nyilat és a lándzsát jelölte.

[54] A források tanúsága szerint az egész hadsereg három, egyenként 12 500 harcost számláló seregből állt, úgymint elővéd, zöm (centrum) és hátvéd.

[55] E csapatelnevezéseket más-más színű zászlókkal és motívumokkal jelezték. Az első három szakasz zászlajának színe és annak mintája a szakasz elnevezéséből kézenfekvő. A Titokzatos Had zászlaja fekete színű volt, s azon egy kígyó és teknős ábrája volt. A Kirívó szakasz sárga zászlaján az Északi merítő csillagkép hét csillag alkotta ábrája volt.

[56]Az ókorban az ökör, birka és a disznó húsából készítették a legfőbb áldozati étket.

[57]Mindkét szövegben gyakran előforduló kifejezés a „Háború Útja” (zhan dao), amelyben a taoizmusból jól ismert Dao szerepel. A taoizmusban a Dao egy mindent átfogó, univerzális természettörvény, az örökké mozgó világ végső egységének elve. A fogalom megtalálható a konfuciánus terminológiában is, ahol Konfuciusz szerint a tökéletes ember az, aki arra törekszik, hogy egyre csiszolja magát, és hogy felfogja a régiek bölcsességét, akik egyedül ismerték a Dao-t, azaz az alapvető igazságot. A legizmushoz kapcsolódó hadtudományban a Dao egyfajta általános, természetes szabályszerűséget jelent, mely szabályoknak megértése és azoknak betartása minden hadvezér feladata. Az „Út”, melyen a háború megvívható.

[58]Az ókori Kínában úgy tartották, hogy a mindenkori uralkodó magától az Égtől (Tian) kapja megbízását az uralkodáshoz, őt magát pedig az Ég Fiának (Tianzi) tartották. Később a császárkorban végig e névvel illették az uralkodót.

[59]A „Nagy béke” vagy „Nagy öröm” ünnepe volt ez, melyen zenével, tánccal ünnepelték a győztesen visszatért hadsereget, az uralkodó pedig kifejezte háláját a népnek és áldozatot mutatott be.

[60]Békeidőben a vadászatok alkalmával gyakoroltatták be a harci fogásokat, a csapatok szervezésének, mozgatásának módjait. A sou a tavaszi, a xian pedig az őszi nagyvadászatot jelentette.

[61] A korabeli források tanúsága szerint kb. 31 vagy 37 kilométerenként vert tábort egy átlagosan menetelő, előrenyomuló hadsereg.

[62]Az „Égi Dao” (Tian dao), az „Ég Útja” a természet harmonikus működése, amely egyfajta sorsszerűséget, Égi gondviselést is jelent. Később kibővült a jelentése a természeti jelenségek, időjárási viszonyok működésének mikéntjével. Az ennek különböző módszerekkel (pl. jóslás) való kifürkészése a meteorológia korai előzménye. A Földdel való összhang a Föld sajátságainak figyelembevételét jelenti. Gyakorta használják a terepviszonyokhoz történő alkalmazkodás kifejezésére. Itt az Éghez és a Földhöz alkalmazkodás, a két diszciplína, a yin és a yang harmonikus együttes működtetésére utal, amelynek következtében megvalósul a kívánatos végső egység, a Dao.

[63] Az ókori Kínában használatos büntetésfajták közös elnevezése, amely a homlok megbélyegzését, az orr és a lábak levágását, a kasztrálást és a kivégzést jelentette.

[64]A természethez, az időjáráshoz való alkalmazkodás.

[65]Az ókori Kína vallására az égkultusz jellemző. A legfőbb isten az Ég ura, és egyben a földi dolgok legfőbb irányítója, a Hatalmas Ég Magasságos Ura (Huangtian Shangdi) volt.

[66] A Hadakozó Fejedelemségek idején (i. e. 475. – i. e. 221.) a fejedelemségek az egymás feletti hatalom, a hegemónia megszerzéséért harcoltak. A különböző államok uralkodói voltak a királyok (wang) és, amelyik királynak időről időre sikerült kiterjesztenie hatalmát egy másik államra, s ezzel adózójává tenni, hegemónná (ba) vált. A királyok által birtokba helyezett arisztokraták voltak a fejedelmek (zhuhuo).

[67]A szövegben a zheng „kiegyenesíteni” szó szerepel, amely itt az erényeiben, erkölcsében jóvátenni jelentéssel bír.

[68] Ti. nehogy terjeszthesse eszméit, ennek pedig leggyakoribb módja a fejedelemségből való száműzés volt.

[69] Vagyis az ország vezetésében, a civil politikában használatos módszerek ne keveredjenek a hadseregben használatos, katonai módszerekkel. A politikai és hadművészeti szövegekben nagy hangsúlyt fektettek a civil (wen) és a katonai (wu) erények, módszerek éles megkülönböztetésére, pontos meghatározására.

[70]A száz hivatalnok (bai-guan) kifejezés valamennyi hivatalnokot jelenti.

[71] A konfuciánus terminológiából kölcsönzött kifejezés, az erkölcseiben nemes, tiszta, tisztességes ember (junzi).

[72]Shun bölcs uralkodó volt a legendák korában. A hagyomány szerint, a nagy bölcsességű Yao uralkodótól i. e. 2255-ben vette át a trónt. Uralkodásukat a konfuciánus hagyomány az ókor aranykorának tekinti.

[73] Kína első, mitikus dinasztiája, amely a hagyomány szerint i. e. 21. sz.–tól az i. e. 16. sz.–ig létezett.

[74]Kína első történetileg hiteles dinasztiája, amelyet Shang-Yin néven is neveznek. Az i. e. 16. sz.–tól i. e. 1066-ig létezett.

[75]19 A Zhou-dinasztia alatt itt a Nyugati Zhou-dinasztiát (i. e. 1066. – i. e. 771.) kell érteni.

[76] Kínában a fegyvereket hosszú (changbing) és rövid fegyverekre (duanbing) osztották. A hosszúak közé, pl. a lándzsa, alabárd stb., a rövidek közé a kard, balta, buzogány stb. tartozott.

[77] A harci szekerek pontos szerkezete és az összefüggés a fennmaradt elnevezésekkel mára már rekonstruálhatatlan. Létezik ugyan többféle kísérlet a nevek etimologizálására, de ezek mindegyike csak spekuláció. A fordításban szereplő nevek szintén csak egy, általunk valószínűsíthető rekonstrukciós kísérlet eredményei.

[78] Néhány kínai kommentár szerint a fekete nyélkupak a harcosok fekete hajára utal, és ezért használhatták a katonák irányítására.

[79]Az ókori Kínában csak az arisztokraták viseltek családnevet, így „a száz családnév viselői” (baixing) kifejezés itt rájuk utal. Később a kifejezés értelmezési köre kibővült a „nép” jelentéssel is.

[80]Lásd a 13. jegyzetet.

[81]A civil és a katonai kormányzási, igazgatási módszerek együtt és a megfelelő helyen alkalmazva alkotnak egy egészet.

[82] „Lélek-tornácot” (lingtai) először a Zhou-dinasztia Wen királya építtetett, amely azt a célt szolgálta, hogy az uralkodó arra fölállva üdvözölje győztesen hazatért seregét, és a négy égtáj felé fordulva fejezze ki háláját népének a szenvedésekért, nélkülözésekért.

[83]A kóbor lovagok vagy vándor kardforgatók (you-shi) az ókorban, a hadviselésben, de olykor a kormányzásban is járatos férfiúk osztálya volt, akik bár előkelő származásúak voltak, mégsem álltak állandó alkalmazásban. Több munka is kifogásolja, hogy ezeknek a kóbor lovagoknak – főleg a konfuciánusok – nem ismerik fel érdemeiket, és elhanyagolják alkalmazásukat.

[84] Vagyis alkalmazkodni kell a különböző évszakok időjárási sajátságaihoz, és a különböző évszakokban végzendő mezőgazdasági munkák rendjéhez.

[85]A mao-lándzsa egy karcsú fejű lándzsafajta, melynek két változata létezett, egy hosszabb és egy rövidebb. Általában 2-3 méter hosszú volt, a hosszabbakat a harci szekereken használták. A shu-lándzsa egy vaskosabb fejű lándzsa volt, melynek hossza a 3 métert is meghaladta. Főként a harci szekereken használt fegyverek körébe tartozott.

[86]A torbalta (ge) az ókori Kína jellegzetes fegyvere. Az akár több méter hosszú nyélre merőlegesen egy keskeny, 20-40 cm hosszú bronz-, vasfejet erősítettek. Sokféle használati lehetőséget kínált, egyaránt lehetett vele csapni, döfni, hasítani. Az alabárd (ji) valójában egy torbalta és egy lándzsa kombinált változata; hosszú évszázadokig kedvelt fegyver volt, hiszen mindkettő előnyeivel rendelkezett.

[87]A hadsereg egyik legkisebb egysége a wu, melyet öt harcos alkotott.

[88]Ti. hogy az adminisztráció és a katonai vezetés ne keveredjék össze.

[89]A szövegben a zan és a wu kifejezések szerepelnek. Némely korabeli értelmezés szerint a három főből álló egység a zan, az öt főből álló a wu. Más értelmezés szerint két zan együtt egy wu-t tesz ki. A szövegben mindenképpen a hadsereg legkisebb egységeire utal.

[90] A hivatali rangokat, tisztségeket különböző színekkel jelölték Ezek kijelöléséről, meghatározásáról, sorba rendezéséről van szó.

[91] A vízszintesen és függőlegesen felsorakozott sorok és oszlopok.

[92]A katonáknak a csöndben végrehajtandó hadmozdulatok, hadműveletek során a lovak zablájához hasonló fabotokkal peckelték fel a száját. Valószínű itt is erről van szó, ti. hogy a katonák ne lármázzanak.

[93] A források tanúsága szerint az egész hadsereg három, egyenként 12 500 harcost számláló seregből állt, úgymint elővéd, zöm (centrum) és hátvéd.

[94]Az „alap” a civil erényekre (pl. emberségesség, igazságosság stb.), a „csúcs” a katonai erényekre (pl. a stratégia képessége, az engedelmesség stb.) vonatkozik.

[95]Az ókori hadviselésben „szabályos” (zheng) és „szabálytalan” vagy „formabontó” (ji) hadműveleteket különböztetnek meg. A szabályos hadművelet a nagy létszámú, teljes hadseregek egymással szemben, csatarendben történő felállását és a harc ily módon történő megvívását jelenti. A formabontó hadműveleteket leginkább kisebb hadtestek, alakulatok hajtották végre, meglepetésszerű támadásokat, rajtaütéseket vagy diverzáns akciókat jelentett.