Andrew Powell

- A harag megértése

- TARTALOM

- BEVEZETÉS

- A HARAGKEZELÉS ALACSONY FESZÜLTSÉGSZINTŰ MEGKÖZELÍTÉSE

- Miért mérgesek az autista gyermekek?

- Hogyan fejezik ki az autista gyerekek, ha dühösek

- Önsértés

- A szülő reakciója a haragra

- A szülők és a család szükségletei

- Az alacsony feszültségszintű megközelítés

- A HARAG MEGELŐZÉSE ÉS CSÖKKENTÉSE

- Világos kommunikáció

- Az összeütközések csökkentése

- Világos kommunikáció

- A struktúra kialakítása

- Tekintettel lenni a szenzoros igényekre

- A KIAKADÁSOK ÁTVÉSZELÉSE

- Mi az a kiakadás?

- Mit lehet tenni, ha a gyerek közel van a kiakadáshoz?

- Mit a teendő, ha jön a kiakadás?

- Kiakadás után - a lecsengési periódus

- SEGÍTS A GYEREKNEK AZ ÉRZÉSEIT IRÁNYÍTANI

- Tudja a gyerek, hogy mi a harag, és felismeri, amikor érzi?

- Mi húzza fel a gyereket?

- Megbirkózni a haraggal

- A harag kifejezésének biztonságos módjai

- Hogyan maradj nyugodt

- Az érzések megértése és kifejezése

- Önbizalomnövelő módszerek

- SEGÍTSÉGKÉRÉS

- Egészségügyi szolgáltatások

- A szociális szolgálatok

- Milyen intézményekkel, hivatalokkal, szakemberekkel találkozhatsz?

- Az Autisták Országos Szövetsége

- BEFEJEZÉS

- Eredeti ajánlott irodalom

- Magyar nyelvű ajánlott irodalom

A harag megértése

Eredeti mű:

Andrew Powell - Autism: understanding and managing anger Second edition - ISBN 978 1 910707 00 5

National Autistic Society, 393 City Road, London EC1V ING

www.autism.org.uk

Copyright © The National Autistic Society 2015

Forditotta/Hungarian translation: Bertalan Lilla Szakmai lektor: Prekop Csilla 1. kiadás 2017

Hungarian copyright © Geobook Hungary 2017

Kiadja a Geobook Hungary Kiadó 2000 Szentendre, Szentlászlói út 62/b.

geobook@mail.datanet.hu

ISBN 978-615-5015-43-4

A kiadvány részletének vagy egészének bármilyen eszközzel való másolása, sokszorosítása, bármely adathordozón történő tárolása, különösen az interneten történő bármilyen közzététele, idézése csak a Kiadó írásbeli engedélyével lehetséges.

TARTALOM

BEVEZETÉS

A haragkezelés alacsony

feszültségszintű megközelítése Miért mérgesek az autista gyermekek?

Hogyan fejezik ki az autista gyerekek, ha dühösek Önsértés

A szülők reakciója a haragra A szülők és a család szükségletei Az alacsony feszültségszintű megközelítés A HARAG MEGELŐZÉSE ÉS CSÖKKENTÉSE

Az összeütközések csökkentése Világos kommunikáció

A struktúra kialakítása

Tekintettel lenni a szenzoros igényekre A KIAKADÁSOK ÁTVÉSZELÉSE

Mi a kiakadás?

Mit lehet tenni, ha a gyerek közel van a kiakadáshoz?

Mi a teendő, ha jön a kiakadás?

Kiakadás után - a lecsengési periódus SEGÍTS A GYEREKNEK AZ ÉRZÉSEIT IRÁNYÍTANI Tudja a gyerek, hogy mi a harag, és felimeri, amikor érzi?

Mi húzza fel a gyereket?

Megbirkózni a haraggal

A harag kifejezésének biztonságos módjai Hogyan maradj nyugodt

Az érzések megértése és kifejezése Önbizalomnövelő módszerek

SEGÍTSÉGKÉRÉS

Egészségügyi szolgáltatások A szociális szolgálatok

Milyen intézményekkel, hivatalokkal, szakemberekkel találkozhatsz? Hol kérhetsz segítséget?

Az Autisták Országos Szövetsége Befejezés

Ajánlott irodalom

BEVEZETÉS

Aki autizmusban érintett családban él, tanúsíthatja, hogy az autista gyereknek milyen sok mindennel kell megküzdenie. (Könyvünkben az „autista” olyan gyereket és fiatalt jelent, aki autizmus-spektrumzavarral él, lehet, hogy Asperger-szindrómás vagy magas értelmi szinten funkcionál.)

Sokan erősen szoronganak; dühítheti őket, hogy nehezen tudják megértetni magukat, nehezen értik meg a körülöttük levő világot és az embereket, szociálisan elszigetelődhetnek, zaklatás vagy kiközösítés áldozatai lehetnek, és érzékszerveik gyakran túlterhelődnek.

Az autisták nem hajlamosabbak a haragra, mint bárki más, de nehézségeik és bizonytalanságaik, amelyekkel szembesülnek, gyakran elviselhetetlenek számukra. Sok családban, ahol van autista családtag, előfordulhatnak dühkitörések. Néhány családtag szóbeli vagy fizikai fenyegetés, támadás áldozatává válhat. Az autista gyermeknél jelentkezhet önsértő viselkedés is, ha máshogy képtelen kifejezni az érzéseit vagy levezetni a felgyülemlett feszültségét. Könyvünk a tanulási nehézségekkel kevésbé érintett autista és Asperger-szindrómás gyerekek szüleinek íródott, és arról szól, miért lesz mérges az autista gyermek és hogyan lehet ilyenkor segíteni rajta.

Megnézzük azt, hogy:

- mi a harag

- hogyan lehet kezelni a haragot az alacsony feszültségszint módszerével (McDonnell, A. (2010) Managing aggressive behaviour in care settings. Chichester: Wiley-Blackwell. Az „alacsony feszültségszint módszer” kifejezést először McDonnell használta 1994-ben, ld. 21. old.; (McDonnell, McEvoy and Dearden, 1994), az ötlet a 80-as évek végén, 90-es évek elején fejlődött ki, amikor McDonnell többek között autista emberek számára biztosított szolgáltatásokat. Az alacsony feszültségszint módszere aztán a viselkedésirányítás egy módszere lett.)

- hogyan lehet a haragot csökkenteni és megelőzni hogyan lehet túlélni a dühkitöréseket

- hogyan segíthetünk a gyermekünknek kifejezni az érzéseit.

Minden fejezet elején találsz egy hasznos összefoglalást annak tartalmáról, és pár praktikus ötletet, hogy hogyan segíthetsz a gyerekeden - és magadon.

Bár a könyvet elsősorban az autista gyerekek és fiatalok szüleinek és teljes munkaidős gondviselőinek írtuk, hasznos lehet azoknak az egészségügyi, oktatási és szociális dolgozóknak is, akik az autizmusban érintett családokkal foglalkoznak.

A HARAGKEZELÉS ALACSONY FESZÜLTSÉGSZINTŰ MEGKÖZELÍTÉSE

ÖSSZEFOGLALÁS

» A harag egy érzés. Az általa generált energiát lehet pozitívan és negatívan is használni.

» Néha, ha mérgesek vagyunk, vagy mérges emberrel találkozunk, a testünk is reagál, nem csak az elménk.

Ez a harcolj-vagy-menekülj reakció.

» Ha tisztában vagyunk vele, hogy a düh hogyan hat a testünkre és a gondolatainkra, jobban megválogathatjuk, hogyan reagálunk mások viselkedésére.

» A dühreakciók gyakoriak az autistáknál, de ez nem jelenti azt, hogy mérgesebbek lennének a többi embernél.

» A gyerek haragja is irányulhat tárgyakra, emberekre, és önmagára (önsértő viselkedés). Ha a gyerek önmagát bántja, vagy egy családtag közvetlen veszélyben van, keress fel egy szakembert! Már az első alkalommal szólj a kezelőorvosnak!

» Az autista gyerekek gyakran azért mérgesek, mert több frusztráció, bizonytalanság és szorongás éri őket, mint a többi embert.

» Sok incidens és konfliktus oka, hogy az autista gyermek nehezen kommunikálja kifelé érzését vagy gondját.

» Néhány autista gyerek úgy tűnik, folyton mérges; másoknak vannak nyugodtabb periódusai két robbanás között. Sokukra mindkét állítás igaz valamennyire.

» A szülő dolga gyakran nehéz és időnként teljesen lefáraszthat a gyerek haragja.

» Jobb, ha úgy fogod fel a hisztit, mint az autista gyermek viselkedésének tipikus jelenségét, és nem a szülői képességeid fokmérőjét.

» Létfontosságú, hogy odafigyelj a család többi tagjának igényeire is, ide értve a testvéreket és a saját pihenési igényeidet is. Ehhez kellhet az orvosi vagy szociális segítség.

» A haragkezelés alacsony feszültségszintű megközelítésének használata segíthet a gyereknek és a családnak a konfliktusok, kitörések és kiakadások kezelésében. Konfliktuskerülő módszer ez, amely a nehéz helyzeteket a gyerek viselkedésének megértésén keresztül oldja fel.

Mindenki mérges néha. Ez alól nem kivételek az autisták sem, akikről tudjuk, hogy nehezen kapcsolódnak a körülöttük lévő világhoz, és túl sokszor kénytelenek szembesülni azzal, hogy mások nem értik meg őket. Az ebből fakadó stressz és szorongás kifejeződhet düh formájában.

Mielőtt a harag kezeléséről beszélnénk, meg kell határoznunk:

» mi a harag,

» miért lesz mérges az autista gyermek,

» hogyan fejezi ki a haragját a gyermek és hogyan reagál a szülő,

» mik a szülő és a testvér szükségletei, és

» mi az az alacsony feszültségszint módszer.

A düh lehet pozitív és negatív

A düh önmagában se nem pozitív, se nem negatív érzelem. Minden attól függ, hogy jó vagy rossz dologra használjuk-e fel. Néha a düh kell ahhoz, hogy meghozzunk egy pozitív döntést, amit nem hoztunk volna meg egyébként. Máskor a haragos érzéseket használjuk arra, hogy kimondjuk valamit, amit ki kell mondani. A harag tehát lehet energiaforrás és adhat pozitív motivációt. Viszont destruktív is lehet, és megakadályozhatja, hogy jó döntést hozzunk. Befolyásolhatja a döntésképességünket, és előidézheti, hogy olyan dolgokat teszünk vagy mondunk, amit később megbánunk. A cél az, hogy mi irányítsuk a haragunkat, ne az irányítson minket - bár ezt könnyebb mondani, mint megtenni.

A harag befolyásolja döntéshozási képességeinket

Bár a harag gyakori és természetes reakció bizonyos helyzetekben, azért nem mindig hasznos, amikor nyugodtan kell megoldanunk valamit. Ha mérgesek vagyunk, lehet, hogy nem gondolkodunk tisztán, és előfordulhat, hogy a vélt fenyegetésre nem tudunk adekvát, intelligens választ adni.

A harag kiválthatja a harcolj-vagy-menekülj reakciót

Néha, ha dühösek vagyunk vagy mérges emberrel találkozunk, a testünk izgalmi állapottal válaszol erre - ez a harcolj-vagy-menekülj reakció. Ez egy ősi reflex, mely fiziológiai változásokat idéz elő a testünkben, és felkészít minket arra, hogy elfussunk vagy harcoljunk, ami hasznos túlélési mechanizmus lehet. Úgy tűnik, a harcolj-vagy-menekülj reakció mértéke és pontos megjelenési formája emberről emberre változik. Íme a leggyakoribb fizikai kísérőjelenségek: » romlanak a gondolkodási készségek

» a pulzus felgyorsul

» a légzés felszínesebbé és gyorsabbá válik

» izzadás kezdődik

» az izmok összehúzódnak

» az adrenalin (természetes hormon és ideg-ingerületátvivő anyag, amely segít az egyik agysejttől a másikig eljuttatni az információt) szintje megemelkedik

» beszűkül a figyelem, amely azt eredményezheti, hogy a helyzet megoldásához szükséges fontos információkat nem veszünk észre.

Ezeknek a fiziológiai változásoknak tudatában kell lennünk ahhoz, hogy a „gondolkodó” agyunk megpróbálhassa fenntartani az irányítást és képes maradjon döntéseket hozni. A 130. oldalon több információt találsz arról, hogy hogyan magyarázd el az érzéseket a gyerekednek („Tudja a gyerek, hogy mi a harag, és felismeri, amikor érzi?”).

Miért mérgesek az autista gyermekek?

Ha egy autista gyermek nehezen birkózik meg egy szociális helyzettel, annak az az oka, hogy az agya kevésbé van felvértezve a többi ember megértésére és a napi stressz kezelésére való képességekkel. Nekik az élet nehéz kirakósnak tűnik, és ha néha kiakadnak, az azért van, mert túl sok nekik, amin keresztülmennek. Minél jobban tudjuk segíteni őket a kirakós megértésében, majd annál jobban birkóznak meg a mindannapi helyzetekkel.

Nincs arra bizonyíték, hogy az autista gyermekek bárki másnál mérgesebbek természetűek lennének, de előfordulhat, hogy a reakcióikat kevésbé tudják kontrollálni. Ez gyakran azért van, mert szoronganak, stresszelnek vagy meg vannak ijedve. Sok oka van annak, hogy a gyerek miért érzi így magát. Néhányat közülük itt tárgyalunk.

Sebezhetőség és zavarodottság

Sok autista gyerek a mindennapi életben sebezhetőnek és elveszettnek érzi magát, mert a többi ember és az őket körülvevő világ nehezen érthető számukra. A napi rutin biztonsága kiszámíthatóbbá, kezelhetőbbé teheti az életet, és emiatt persze a rutinban beálló változás nem kívánatos. A változás felmérgesítheti a gyereket, mert nem előre látható, és ezért nehéz elfogadni is.

„A valóság az autista ember számára egy zavaros massza, ami tele van eseményekkel, emberekkel, helyekkel, hangokkal, látványokkal... Az életem nagy része azzal telik, hogy mintázatokat keresek az egész hátterében. A rutinok, órarendek, rituálék segítenek rendet csempészni egy elviselhetetlenül kaotikus életbe.” (Jolliffe, T., Lansdown, R., and Robinson, C. (1992). Egy személyes beszámoló. Kapocs Kiadó, Budapest)

A kommunikáció és interakció nehézségei

Minden autista embernek nehézséget jelent a kommunikáció, a másokkal való kapcsolatteremtés. Lehet, hogy a gyereked nem érti a társas „íratlan szabályokat”, amelyek meghatározzák az életünket, pl. hogy milyen közel szabad állni valakihez, vagy mikor szabad beszélgetést kezdeményezni. Aggódhatnak, hogy hogyan találnak barátokat, a kapcsolatok rejtélyesnek tűnhetnek számukra. Bizonyos autisták jól használják a nyelvet, mások kevésbé, de mindegyiküknél előfordulhat, hogy nem tudják kifejezni a gondolataikat és érzéseiket, ami rendkívül zavaró lehet.

Mások megértésének korlátai

Gyermeked agya különbözik másokétól, ezért nehezen tudja beleképzelni magát a helyzetükbe. (Ezt nevezik fejletlen elmeteóriának is.) Nehezen jön rá, mit érezhet vagy gondolhat a másik, vagy mi a szándéka. Néhány gyerek azt feltételezi, hogy a többi ember gondolatolvasó, és tisztában van a szükségleteivel, ezért nem érti, miért tesznek fel neki kérdéseket.

Érzelmi érettség

„Az a gondolat tette ránk a legnagyobb hatást, amikor a pszichológusa megmondta, a fiunk 6-7 évvel le van maradva az érzelmi fejlődését illetően. Ez segít nekünk jobban megérteni őt, amikor mérges lesz - úgy viselkedik, mint egy sokkal fiatalabb gyermek.”

Egy szülő

Az autista gyermekek nehezen értik meg saját és mások érzéseit. Sokszor tűnnek érzelmileg és szociálisan fiatalabbnak neurotipikus társaiknál, és nehezebben fognak fel olyan komplex érzéseket, mint a szégyen vagy a szomorúság. („Neurotipikus”, azaz „átlagos idegrendszerű”. A nem autista emberek összefoglaló neve.) Ezért ezek is haragként jelentkezhetnek náluk.

Beilleszkedési problémák

Egyes autista gyerekek irigyek lehetnek másokra (még akkor is, ha nem tudják, mi az az irigység), és azt kívánják, bárcsak ők is olyan népszerűek, jó tanulók vagy sportolók, könnyen beszélgetők és beilleszkedők lennének. Ha a gyerek érzékeli, hogy nem olyan jó képességű, mint a többiek, nagyon érzékennyé válhat. Erős reakciót mutathat a negatív megjegyzésekre vagy a kritikára. Az is előfordulhat, hogy nehezen bíznak meg másokban, ha egyszer már tapasztalták, hogy félreértik őket.

„A düh sok autista életében jellemző érzés. Sokan haraggal nőnek fel, mert meg nem értettnek érzik magukat, és senki nem érez együtt velük.”

Az iskola

Az autista gyerek szerethet iskolába járni, de lássuk be, még azok is elfáradnak az iskolában, akik szeretnek ott lenni. Emiatt azok a gyerekek, akik az iskolában jól viselkednek, otthon robbanhatnak.

„A jó képességű autista gyerekek sokszor felépítenek maguknak egy nyilvános álarcot, amelyet ledobnak az otthoni, biztonságos környezetben.”

Sok autista gyermek számára a szorongás az alap fizikai állapot. A szorongás abból ered, hogy meg kell értenie, mit várnak el tőle, és egyszerre alkalmazkodni a tanár elvárásaihoz meg a társak viccelődéséhez és véleményéhez. A többi ember gyakran nem érti meg, milyen szorongást él meg egy autista gyerek, főleg azért, mert sokuk nagyon jól megtanulta elrejteni, mi zajlik bennük - azért, hogy úgy tűnjön, beilleszkednek, így elkerülve a zaklatást, vagy hogy „furcsának” tartsák őket. A szorongást és hatásait főleg a tanárok értik meg nehezen akkor, amikor a gyerek iskolai teljesítménye jó. Sok gyerek számol be arról, hogy a nap végére stresszes, dühös vagy fáradt lesz. Ezek az érzések aztán felszínre törnek, ha hazaérnek és végre kiereszthetik a gőzt.

Zaklatás

Sok autista fiatalt ér zaklatás vagy kiközösítés, még az iskola személyzete részéről is. Ez aztán dühhöz vezet, ami irányulhat a többi tanuló, a család, vagy önmaguk ellen. Ezért a zaklatást nagyon komolyan kell venni!

Düh a diagnózis miatt

Bár fontos az autista fiatalok számára, hogy tisztában legyenek a diagnózisukkal, és sokszor megkönnyebbülést és más előnyöket is jelent ez számukra, előfordulhat az is, hogy dühvei reagálnak rá, főleg ha későn kerülnek diagnosztizálásra vagy nem megfelelő módon kapnak tájékoztatást arról, hogy az mit is jelent. Néhányan tagadják a diagnózisukat, ami miatt nehezebb rajtuk segíteni.

Mentális egészségügyi problémák

A dühöt gyakran okozhatja, vagy súlyosbíthatja más mentális probléma. Az autista fiataloknál gyakori a depresszió és a szorongás, de a jeleket sokszor nem könnyű felismerni (ld. a „Segítségkérés” fejezetet a 175. oldalon, itt megtudhatod, milyen segítséget vehet igénybe a gyereked).

Fizikai egészségügyi problémák

Az autista gyerekek nem mindig tudják elmagyarázni, milyen bajaik vannak; ide tartozhat a fájdalom vagy a rossz közérzet is, amelyet kiválthat fizikai betegség, sérülés vagy ételallergia. (Sőt, néhányuknál előfordulhat, hogy máshogyan érzékelik a fájdalmat, mint más emberek.) Az is lehet, hogy tudják, baj van, de nem ismerik fel, hogy szólni kéne a szülőknek, ha jobban akarnak lenni.

Az autista gyerekeknek elég gyakran vannak gondjaik az alvással, az evéssel (pl. csak nagyon kevés féle ételt fogadnak el), és a WC használatával. Ezek a nehézségek nagyon komplexek lehetnek, és minden érintett számára sok stresszt és szorongást generálhatnak - ami aztán düh formájában jelentkezhet. Idővel azonban, megfelelő támogatással javulás érthető el e téren is. Több információért konzultálj a háziorvosoddal vagy keresd az Autisták Országos Szövetségének InfoCentrum szolgáltatását (http://aosz.hu/kapcsolat/) vagy keresd fel a http://aosz.hu/a-harag-megertese/ oldalt.

Szenzorosinger-feldolgozási problémák

Mindannyian az érzékszerveinken keresztül tapasztaljuk meg a világot. Hét ilyen érzéket ismerünk: ízlelés, tapintás, szaglás, látás, hallás, egyensúly (vesztibuláris) és testérzékelés (propriocepció). Sok autista embernél egy vagy több ezek közül túlérzékeny vagy épp kevéssé érzékeny. Például lehet, hogy nagyon érzékenyek a hangokra, és a háttérzajt elviselhetetlenül hangosnak, zavarónak vagy akár fájdalmasnak érzékelhetik. Vagy az is lehet, hogy nehezen rakják össze az érzékelt információt a mozgástervezéssel és koordinációval.

Egy viselkedésterapeuta kiértékelése - az ún. szenzoros profil - segíthet kideríteni, hogy a gyereked érzékei mennyiben érintettek. Ha a szenzoros érzékenységre nem vagyunk tekintettel, abból kényelmetlenség, dühkitörések vagy jelentős túlterhelés („kiakadás”) is lehet. Ld. a 76. oldalon a „Tekintettel lenni a szenzoros igényekre” részt.

Hogyan fejezik ki az autista gyerekek, ha dühösek

Még nem teljesen világos, hogy az autista gyerekek hogyan értelmezik és fejezik ki a haragjukat, de ez az összes többi emberre is igaz. Mindenki másmilyen. Egyes gyerekek minden nap durva konfliktusokba és galibákba keverednek, míg mások csak néha mutatnak kitöréseket, egyesek pedig mintha nem is lennének képesek dühösnek lenni. Ha egy gyerek dühös, előfordulhat, hogy bosszút forral, és napokig, sőt, hónapokig csak az alkalomra vár.

A visszavágás pedig túlzottnak is tűnhet a kiváltó eseményhez képest. A dühkezelési problémákkal küzdő autista gyerekek kifejezhetik magukat verbálisan (kiabálás, káromkodás), és fizikailag (rugdalás, ütlegelés, köpködés, harapás). A harag irányulhat más emberekre, tárgyakra és önmagukra.

Meg kell értenünk, hogy milyen nehéz sok autista gyereknek a szorongó, stresszes vagy mérges viselkedésük kontrollálása, és mindig észben kell ezt tartanunk, ha segíteni akarunk nekik az előforduló helyzetek megoldásában.

A düh fázisai

A dühnek három fő fázis van:

» összegyűjtés (vagy lefojtási fázis)

» a könyvben használt értelemben dühkitörés » visszaállás a normális szintre.

Néhány gyereknél a robbanást jól látható jelek előzik meg, míg másoknál a harag hirtelen tör fel, szinte előjel nélkül.

„Bár úgy tűnik, hogy a gyerekem károm másodperc alatt gyorsul nulláról 1OO-ra, valójában eleve 45-ös sebességgel ébred, így nagyon kevés is ki tudja kozni a sodrából.”

Egy autista tinédzsert nevelő szülő

Amikor a harag gyűlik valakiben, azt néha a morgolódás fázisának hívjuk. Bizonyos autista gyerekek mintha örökösen ebben az állapotban léteznének, ami miatt ingerlékenynek, összeférhetetlennek tűnhetnek. Figyelmeztetés nélkül odavághatnak, akár szavakkal, akár fizikálisan.

Másoknál lehet, hogy a stressz egyre növekszik, de kívülről nyugodtnak tűnnek, vagy csak egy-két apró incidens előzi meg az elkövetkező súlyos krízist. Sok gyereknél ennek a két viselkedésformának valamilyen kombinációja figyelhető meg.

Ha a gyerek eléri a kritikus szintet, azt szoktuk kiakadásnak hívni. Amikor elkezdődik, akkor a gyerek már alig vagy egyáltalán nem képes önmagát irányítani. Utána megtörténhet, hogy nem is emlékeznek az esetre, vagy csak homályosan, de mindig van lecsengési periódus. Általában minél súlyosabb a kitörés, annál tovább tart a lecsengés. A harag mindhárom fázisát leírjuk ebben a könyvben, és azt is, hogyan lehet őket kezelni. (A morgolódás, kiakadás és lecsengés fázisfelosztást Brenda Smith Myles munkájára hivatkozva használjuk (ld. „ajánlott irodalom”).)

Az autista gyerek haragját óvatosan, támogató módon kell kezelni, mert sokszor hirtelen tör a felszínre, de gyakran jelentkezhet és akár kontrollvesztéssel is járhat. Azok a módszerek, amelyek egyes gyerekeknél beválnak, nem biztos, hogy a te gyerekednél is működni fognak.

Önsértés

Ha az autista gyerek mérges, előfordulhat, hogy veri a fejét, vagy fojtogatja, ütögeti, megvágja magát. Ezt nevezzük önsértő viselkedésnek és az autizmusban érintett családok jelentős részének problémát jelent. Vannak bizonyos módszerek, amiket ki lehet próbálni otthon, ha a gyerek bántja magát, és úgy tűnik, biztonságosabb, ha beavatkozunk; ezekről ld. bővebben a 103. oldalt. A legfontosabb dolog, amit tehetünk, ha a gyerek önsértő viselkedést mutat, hogy felkeresünk egy szakembert. Már az első alkalommal beszéljünk a háziorvossal, aki átirányíthat a területileg illetékes gyermek-vagy serdülőpszichiáterhez, specialistához.

A szülő reakciója a haragra

A gyerek haragjával való szembesüléskor a szülők elég sok mindent érezhetnek. Például:

» dühöt

» frusztrációt

» erőszakos késztetést

» szégyent

» erőtlenséget

» kiégettséget

» félelmet

» magányt

» bűntudatot, stb.

Sok szülő számol be arról, hogy úgy érzi, mindenki elítéli, ha a gyereke nyilvános helyen húzza fel magát vagy nehezen kezelhető módon viselkedik. Ha a gyereked rendszeresen verbális vagy fizikai agresszióhoz folyamodik, könnyű úgy érezni, hogy kudarcot vallottál szülőként. Nem szabad keménynek lenned magaddal! Az, hogy mit gondolsz a gyereked viselkedéséről, nagyban befolyásolja a saját stressz-szintedet, tehát próbáld a haragot ne a nevelésed minősítéseként, hanem az autizmus gyakori kísérőjelenségeként kezelni! Emlékeztesd magad arra, hogy jó szülő vagy, és a legjobbat próbálod kihozni egy nehéz helyzetből!

Amikor a szülő akad ki

Sok szülő számol be arról, hogy nagyon mérges szokott lenni a gyerekére, ha az verblisan vagy fizikailag agresszív velük vagy a testvéreivel szemben. Hiába tudjuk, hogy nem szabad elveszteni a fejünket, ez a gyakorlatban nem mindig ilyen egyszerű. Remélem, az ebben a könyvben szereplő ötletek segítenek jobban elviselni a dolgokat, amikor már benned is kezd felmenni a pumpa.

A szülők és a család szükségletei

A gyerek legértékesebb erőforrása maga a szülő, ezért jó, ha magadra is odafigyelsz, amint lehetőséged van rá. Ez nem önzés; ha fáradt vagy ingerlékeny vagy, könnyebben elveszted az irányítást és ez a gyerekre is át fog ragadni.

Az általunk megkérdezett szülők többnyire ezekkel a módszerekkel szoktak lenyugodni, megpihenni:

» fürdőzés

» kutyasétáltatás

» zenehallgatás

» olvasás

» munka

» alvás

» masszázs

» hobbitevékenység

» kertészkedés

» úszás

» futás

» szobabiciklizés.

Az a fontos, hogy megtaláld, neked mi a jó - megérdemled, hogy te is jól érezd magad! Az egyik anyuka például minden nap fenntart magának egy kis időt arra, hogy valami élvezeteset csináljon, mert rájött, hogy ez fontos a gyerekei, a házassága és saját maga szempontjából is. A jelmondata: „ne törődj a bűntudattal, akkor is tedd meg”. A szülők nem mindig mernek beszélni arról, hogy a gyerekük viselkedése hogyan hat rájuk érzelmileg. Nehezen kezelhető gyereket nevelni stresszes dolog, és ha úgy érzed, hogy félsz, bűntudatod van, vagy mérges vagy, beszéld meg a partnereddel vagy egy másik megbízható felnőttel, vagy egy sorstárs csoportban, a területi autizmus szervezetben, vagy keress egy mentor szülőt! (www.aosz.hu) Ne fojtsd magadba!

A helyi hatóságoknál gondozói szolgáltatást is kérhetsz (ld. a Segítségkérés fejezetet). Egy kiértékelést követően jogosulttá válhatsz segítő szolgáltatásra, pl. helyettesítésre. Ez segít a gyerek önállósodásában és neked is ad időt a feltöltődésre.

Tarts szünetet (és tanítsd meg rá a gyereket is)

Az egyik legjobb módja, hogy megértesd a gyerekkel, milyen fontos lehet néha egyedül lenni, ha magad bemutatod neki. Próbáld megmagyarázni, hogy néha neked is pihenned kell, majd menj be a szobádba, vagy más csendes helyre a házban, és öt percre zárkózz be. Ha ez szokatlan a gyereknek, akkor lehet, hogy be akar menni utánad, vagy kérdőre von, úgyhogy először nehéz lehet csendhez jutnod. De ha kitartasz (ami akár jelentheti azt is, hogy az első pár alkalommal kulcsra zárod az ajtót), a gyerek egy idő után felfogja, hogy néha neked is szükséged van kikapcsolódásra, akárcsak neki. Egyes szülők azt tapasztalják, hogy ha azt mondják, „Beszélhetünk róla öt perc múlva, mert most ki vagyok borulva?”, az megmutatja a gyereküknek, hogy szabad stresszesnek érezni magukat és megkérni az embereket, hogy hagyják őket békén. A gyerektől függően több információra is szükség lehet. Például lehet, hogy el kell magyaráznod neki, hogy nem rá vagy mérges, csak épp hosszú napod volt, és szünetet kell tartanod.

A testvérek igényei

Azok a gyerekek, akik megtapasztalják autista testvérük haragját, megijedhetnek, vagy ők is mérgesek lehetnek. Így tudsz rajtuk segíteni:

Beszélj az autizmusról és a gyereked viselkedéséről!

» Tájékoztasd a testvéreket a diagnózisról.

» Mondd el a tényeket az autizmusról - ne gondolják azt a testvérek, hogy elkaphatják, vagy ők okozták az autizmust.

» Ne csinálj titkot a dologból. Beszélj róla, de ne ez legyen a fő téma.

» Próbáld meg elmagyarázni, a testvérük miért viselkedik úgy, ahogy. A kutatások szerint a legtöbb érintett testvérnek van fogalma az autizmus elméletéről, de nem tudják azt a való életre vonatkoztatni. Pl. ilyeneket mondhatsz nekik: „John azért felejt el mosakodni, mert az agya nem fogja fel, hogy mások nem szeretik, ha szaga van. A te agyad megérti, hogy a mosakodás egészséges, és a barátkozáshoz elengedhetetlen. Az övé még nem jutott el idáig.” A testvér viselkedésének megmagyarázása az esetleges sértődéseknek is elejét veheti.

» Tanítsd meg a testvéreket arra, hogy kommunikáljanak az érintettel. Van erre ebben a könyvben is pár hasznos fogás, pl. kevesebb szóban fogalmazzuk meg a dolgokat, pontos, konkrét kifejezésekkel fejezzük ki magunkat, és hagyjunk időt az autista gyereknek, hogy értelmezze, amit mondtunk.

» A különböző korú gyerekek különböző mennyiségű információt tudnak befogadni; az autizmusról kialakult tudásnak és megértésnek fokozatosan kell kiépülnie.

Adj időt és teret a testvéreknek!

» Szakíts időt az ő gondjaik meghallgatására is, amikor csak tudsz.

» Ha szükséges, csináljatok külön dolgokat. Például ne vidd el az autista gyereket a másik iskolai koncertjére, ha tudod, hogy ott sértő megjegyzéseket tesz majd.

» Sok pozitívum van abban, ha autista emberrel élünk együtt, de a testvérek számára ez nehézségeket is jelenthet. Néha szükségük lehet arra, hogy egyszerűen kiadják magukból az aggodalmaikat, bajaikat. Ilyenkor jobb, ha megoldáskeresés helyett együttérzően meghallgatjuk őket.

» Előfordul, hogy a testvérek nem beszélnek a félelmeikről, mert úgy gondolják, az csak növelné a problémát, ezért fontos, hogy tartsd nyitva a kommunikációs csatornákat.

» Arra is szükség van, hogy el tudják hívni a barátaikat az otthonukba, és zavartalanul élvezhessék egymás társaságát.

» Előfordulhat, hogy zárat kell szerelni a testvérek szobájára, vagy kell egy zárható, speciális doboz, amiben az értékeiket tarthatják. (Arra azért ügyelj, hogy vészhelyzet esetén be tudj menni a szobába.)

» Ha az idősebb testvér gondozza és segíti az autista gyermeket, fogadd el, hogy valamilyen szinten ő is „gondozó”, de figyelj arra, hogy legyen ideje magára is. Jó hatással lehet rájuk pl. az, ha néha a barátaiknál töltik az éjszakát.

Hallgasd meg a testvérek ötleteit és gondjait!

» Az idősebb gyerekeknek jó ötleteik lehetnek olyan dolgokkal kapcsolatban, mint hogy hogyan kell kezelni a dühkitöréseket. Vond be őket a beszélgetésbe! Ha jó kapcsolatuk van a testvérükkel, előfordulhat, hogy rájuk jobban hallgat, mint rád (pl. megkérheted őket, hogy küldjék a szobájába).

» A testvérek gyakran aggódnak a jövő miatt. Beszéljetek arról, hogy ki fog gondoskodni autista testvérükről, amikor idősebb lesz.

» Ha van a családban olyan gyerek, aki közvetlen veszélyben van, keress fel szakembert. Beszélj a háziorvossal vagy a helyi szociális munkással (ld. „Segítségkérés” c. fejezet, 175. o.).

És jegyezd meg, hogy...

Nem muszáj mindig mindenre tudni a helyes választ. Csak tedd, ami tőled telik.

„Mindig hálás leszek a szüleimnek azért, ahogy gyerekkoromban beszéltek velem. Elmondták, hogy a fivérem autista... és amikor nem voltam ‘tökéletes’ testvér, azt is megértették. Mármint nem dicsértek meg érte, de nem próbáltak meg bűntudatot kelteni bennem... És megmutatták, hogy kell vele játszani. Persze nem volt tökéletes, hiszen minden szülő követ el hibákat, de tudtam, hogy mindig meghallgatnak és próbálnak igazságosak maradni. Most, hogy felnőttem, ezt még jobban tudom értékelni, mert már tudom, milyen nehéz lehetett nekik.”

Az alacsony feszültségszintű megközelítés

Ez az egész könyv az 1994-ben kitalált „alacsony feszültségszintű megközelítés” módszerre épül. Ez a következőket jelenti:

» ha csak lehet, nem konfrontálódni, nem direkt módon megoldani a problémákat;

» reális elvárásokat támasztani, kerülni a túlterhelést;

» nyugodt, világos kommunikációt alkalmazni.

Ez a módszer egyáltalán nem „gyógymód”, és nem működik egyik napról a másikra, de egy kipróbált, működőképes stratégia. Akkor működik a legjobban, ha a gyerek életének minden szereplője ugyanazt a módszert követi a haragkezelésre, következetesen és nyugodtan. Ez nem azt jelenti, hogy teret engedünk a helytelen viselkedésnek, hanem azt, hogy megértjük, tulajdonképpen mi is okozza az adott viselkedést, és praktikus, jól mérhető módokat keresünk a helyzet megoldására. Az a cél, hogy strukturált környezetet hozzunk létre otthon és az iskolában, amelyben a gyerek biztonságban érzi magát, valamennyire az ő kezében van az irányítás, és az érzékszervi szükségletei is ki vannak elégítve. A gyerek helyébe kell képzelned magad, mert így lehet megérteni, hogy számára mi az, ami működik.

Lorna Wing, az a pszichiáter, aki megalkotta az „Asperger-szindróma” és „autizmus-spektrum” kifejezéseket, ezt mondta:

„Az ilyen zavarokkal élő emberek a szociális készségek sérülése miatt nem tudnak félúton találkozni velünk. Meg kell tenni egy képzeletbeli ugrást az ő világukba, és megpróbálni az ő nézőpontjukból látni a világot.” Átvéve a gyerek nézőpontját nemcsak neki, de neked is könnyebb dolgod lesz az életben!

Az alacsony feszültségszintű megközelítés alkalmazása igényel bizonyos erőfeszítést; bizonyára feltűnik majd, hogy nem mindig ez a természetes reakció a haraggal való találkozásra.

Tégy egy lépést hátra, és gondolkodj el azon, hogyan kezeled a konfliktushelyzeteket! Magadra is kell időt fordítanod és akár segítséget kérned - ezt nem sok szülő teszi meg szívesen!

Ebben a részben megnézzük, hogyan alkalmazza egy anya a fiával szemben az alacsony feszültségszintű megközelítést egy potenciális konfliktushelyzetben.

Előbb azonban azt kell megvizsgálnunk, miért történik meg a problémás viselkedés, és hogyan tudunk reagálni rá.

Ez most akkor túlterhelődés, hiszti, irányítási kísérlet vagy szimpla durvaság?

Sok szülő megkérdezi, „Honnan tudom, hogy a gyerekem viselkedése az autizmusa miatt van, vagy csak simán rosszalkodik?”

A legjobb, ha nem lovagolunk olyan szavakon, mint a „rosszalkodás”, „irányító viselkedés”, „figyelemkeresés” és társaik, hanem azt nézzük meg, hogyan tudjuk úgy lerendezni a gyerek problémás viselkedését, hogy közben hasznos életstratégiákat is tanítunk neki. Két fontos kérdést tegyél fel magadnak:

» Miért viselkedik így?

» Mit tudok tenni ezzel a viselkedéssel, illetve hogyan taníthatom meg neki, hogy mit kezdjen vele?

Először tehát arra kell rájönni, hogy mi váltja ki az adott viselkedést.

Miért mérges a gyerekem?

Segíthet megérteni a gyerek viselkedését, ha úgy gondolsz rá, mint egy jéghegyre.

A jéghegy csúcsa az, amit érzékelsz: a példánkban az, hogy a fiú megüti a nővérét, miután hazaért az iskolából.

A jéghegy nagyobb, víz alatti része az az ok, ami miatt a dolog megtörtént. Vagyis ha meg akarod érteni, mi történik, le kell nézned a felszín alá. Egy adott viselkedésnek több különböző oka is lehet.

Ebben a példában úgy tűnik, a fő oka annak, hogy a fiú megüti a nővérét az, hogy butábbnak érzi magát nála, nehéz napja volt az iskolában, és nehezen tudja kezelni az érzéseit.

Ezért a következőket próbálhatjuk meg: lehetőséget adunk a fiúnak, hogy okosnak érezze magát (pl. olyan dolgokról kérdezzük, amikben profi). Javasoljuk, hogy iskola után egy fél órát töltsön egyedül a szobájában és töltődjön fel. Kommunikációs módokat keresünk, amelyekkel biztonságosan közölheti, hogy fáradt és mérges (ld. a „Harag megelőzése és csökkentése” fejezetben, 41.o.).

A viselkedés lehetséges okainak felderítése segít eldönteni, mi a leghatékonyabb válasz rá.

A legfontosabb tényező autista gyereknél, amit tekintetbe kell venni, az maga az autizmus: hogyan hat a gyerekre a társas belátás hiányossága, a szenzoros eltérések és a szorongás?

Hogyan reagáljak, ha a gyerek mérges?

Esettanulmány: megtalálni az egyensúlyt

Mrs. Smith barátságosan megkérdezi 14 éves autista fiát, Johnt a tévéműsorról, amit épp néz. Mire a gyerek: „Hülye vagy, vagy mi van? Ne dumálj, ha tévét nézek.” Az első reakciónk erre a viselkedésre az lehetne, hogy ez a srác durva, tiszteletlen, bántó, és jól meg kell fegyelmezni. Ha egy tipikus 14 évesről lenne szó, ő tisztában lenne vele, hogy bántóan viselkedett az anyjával. Helyre lehetne tenni, és ez nyilván nem esne jól neki, de azért megértené, hogy miért szidták le, és miért volt rossz, amit tett. Még ha az anyja fel is emeli a hangját, egy tipikus 14 éves tudná, hogy ehhez az anyjának joga van, mert tiszteletlen volt vele. Azonban John autista, és ezt figyelembe kell vennünk. Ez nem menti fel a viselkedését (neki is meg kell tanulnia, hogyan válaszoljon rendesen), de befolyásolhatja azt, hogy mit tesz az anyja. Mrs. Smith tudja, hogy a fia utálja, ha figyelmeztetés nélkül szólnak hozzá, miközben a sorozatait nézi. Azt is tudja, hogy John nehezen érti meg mások érzéseit. Tehát nem igazán érti, miért is kell udvariasnak lenni az emberekkel, mire jók a szokások, és miért kell „megszűrnie”, amit mondani akar.

Ez mind része az autizmusának. Ezenkívül az empátiája is csökkent, ezért nem tudja (nem érzi), hogy bántóak a szavai. Tehát nem szándékosan durva. Azonban hiába autista, a fiú már 14 éves és elég intelligens is. Ismeri a helyes és a helytelen fogalmát, így a megfelelő reakció valahogy így néz ki: normális hangerővel (mert nagyon negatívan reagál a felemelt hangra) mondjuk meg neki, hogy helytelenül szólt, és emlékeztetjük, mit kell megtanulnia. Pl.: „John, ha nem akarsz beszélni velem, elég annyit mondanod: Ne most, anyu!”. Ebben a példában Mrs. Smith a gyakorlatban alkalmazza, amit a gyerekéről tud, így megérti, miért fordult elő az incidens. Kiegyensúlyozott módon válaszol, azzal a szándékkal, hogy a fiúnak egy új társas képességet tanítson. Vagyis pontosan a könyvünkben leírt alacsony feszültségszintű megközelítést használja.

A hosszú távú üzenet számít igazán

A gyereked élete nehéz azok miatt a dolgok miatt, amit a „Mi a harag?” részben bemutattunk: szorongás, stressz, sebezhetőség, a világ megértésének nehézsége. Még ha szülőként mindent „jól” csinálsz is, valószínűleg továbbra is előfordul, hogy megbánt vagy érthetetlen módon viselkedik. Ha felmegy benned a pumpa vagy megbántódsz, jusson eszedbe, hogy nem a napi ingadozások számítanak, hanem az az üzenet, amit a felnövekedésük évei alatt közvetítünk a gyerekeink felé. Az időnkénti dühkitöréseidet ellensúlyozza a szeretetteljes elfogadásod, és élvezed a vele töltött időt.

A HARAG MEGELŐZÉSE ÉS CSÖKKENTÉSE

LEGJOBB ÖTLETEK_

A konfrontáció csökkentése

» Kevesebb kérés! Lehet, hogy a gyerek nem érti, miért várnak el tőle olyan sok mindent, vagy egyszerűen csak túlterheli, ha túl sok kéréssel szembesül. Gondold meg, mi az igazán fontos, és arra összpontosíts!

» Tedd érthetőbbé a kéréseidet, pl. használj vizuális órás napirendet, hogy a gyerek lássa, mikor kell végrehajtania egy adott feladatot! Nem kell folyton megismételned az utasítást!

» Ha lehet, tárgyalj és köss kompromisszumot! Kerüld el a hatalmi harcokat, mert ezekből könnyen konfrontáció származhat!

» Csak akkor ragaszkodj a magad igazához, ha tényleg szükséges. A gyereknek amúgy se egyszerű feladat felnőni és értelmezni az életet, úgyhogy légy realista és csak valóban szükséges, betartható szabályokat vezess be.

» Mindig tűnj nyugodtnak és kontrolláld a reakcióidat. Ha úgy nézel ki, mint aki tudja, mit csinál, az még akkor is jó hatással lehet, ha közben félsz vagy mérges vagy belül.

» Adj teret és időt a gyereknek, hogy egyedül lehessen! Ő sem képes egész nap folyamatosan barátságos lenni, ha nem pihenheti ki magát.

A struktúra kialakítása

» Figyelj arra, hogy a gyerek mindig tudja, mi fog az adott napon történni.

» Előre készülj fel a napirend változásaira.

» A szabályokat alkalmazd következetesen -ebbe a teljes családot be kell vonni, házirendet felállítani, és következményeket rendelni az egyes szabályok betartásához, megsértéséhez.

» Az elvárások teljesítéséért jutalom jár.

A gyerek (vagy minden családtag) kaphat egyszerű jutalmat azért, ha jól csinál valamit vagy pozitívan viselkedik.

» Szerezz néha a gyereknek kellemes meglepetést - egyszerűen azért, hogy számára jól érthetően kimutasd, szereted őt.

» Adj teret és időt a gyereknek, hogy egyedül lehessen! A gyereked nem képes egész nap folyamatosan barátságos lenni, ha nem pihenheti ki magát.

Világos kommunikáció

» Hívd fel a gyerek figyelmét, mielőtt közölnél vele valamit! Szólítsd meg a nevén!

» Ha a gyereknek így könnyebb, akkor használj nonverbális kommunikációs formákat, pl. írott üzeneteket vagy képeket, tárgyakat! Egyes gyerekeknél ez nagyban megkönnyíti a megértést és az önkifejezést.

» Fogalmazz mindig nagyon röviden, pontosan!

» Adj időt a gyereknek, hogy feldolgozza az információt. Alkalmazd a hatmásodperces szabályt: számolj el hatig fejben, és ha a gyerek még nem reagált rá, csak akkor ismételd meg, amit mondtál!

» Kérdezz! Nem minden gyerek mondja el magától, ha mérges vagy valami gondja van, de a közvetlen kérdésre válaszolhat.

» Próbálj ne kiabálni!

» Bátorítsd a gyereket, hogy beszéljen az érzéseiről! Tapasztald ki, hogy mikor a legalkalmasabb erre az idő, vagy a megfelelő tevékenység; pl. lehet, hogy vezetés közben tudtok beszélgetni. Mondd meg neki, hogy szabad mérgesnek lenni, és léteznek módszerek, amikkel képes kezelni a dühét.

Tekintettel lenni a szenzoros szükségletekre

» Sok autista másként dolgozza fel az érzékszervi információkat, mint a többi ember. Például gyakori, hogy túlérzékeny a hallásuk.

» Ezek a különbségek okozhatnak stresszt és szorongást, amit ha nem kezelünk, dühbe csaphat át.

» Hét érzékünk van, amire figyelni kell: tapintás, látás, hallás, ízlelés, egyensúly (vesztibuláris) és testérzékelés (propriocepció). Mindre figyelj!

» A gyerek különböző ingerekre lehet túl-vagy kevésbé érzékeny. Előfordulhat nagyon érzékeny hallás, mozgáskoordinációs nehézségek, és még sok más.

» Ha a gyereknek súlyos ingerfeldolgozási gondjai vannak, amik problémát okoznak neki, kérj felmérést egy autizmusra és szenzoros feldolgozási nehézségekre szakosodott terapeutától.

Ez a rész arról szól, hogyan tudsz segíteni a gyerekednek megbirkózni azokkal a frusztrációkkal, félreértésekkel és zavaró tényezőkkel, amik felmérgesíthetik és túlterhelhetik.

Tanácsot adunk, hogyan

» csökkentsd a konfrontáció lehetőségét

» kommunikálj érthetően

» alkoss struktúrát, és

» ügyelj a gyerek érzékszervi szükségleteire.

Az összeütközések csökkentése

Az alacsony feszültségszint módszer, amit a 33. oldalon már bemutattunk, általában kerüli a közvetlen konfliktust. Ez azért van, mert az ilyenekből könnyen veszekedés lehet, és sok olyan autista gyerek van, aki nem tudja elfogadni, vagy akár felismerni, ha legyőzik egy vitában. A veszekedés tehát csak ront a helyzeten. Ezért hasznosak a „kerülőutak”, amikről most lesz szó. Ugyanakkor elismerjük, hogy a szülőknek néha muszáj korlátokat és szabályokat felállítaniuk, és erről is beszélünk majd.

Kevesebb kérés

Az egyik leggyakoribb közvetlen kiváltó oka az autisták kiakadásának az, ha kérünk tőlük valamit. Persze nyilván vannak a gyereknek napi feladatai, amiket végre kell hajtania. Ugyanakkor ha a gyerek negatívan reagál az utasításokra vagy konfrontációval válaszol rájuk, csökkentsd le ezek számát, amennyire csak lehet. Pl. előfordulhat, hogy nem teszi el a cipőjét, amikor az iskolából hazaér. Hiába teszel egy cipőtartót az ajtó mellé, és kéred minden nap, hogy vesse le a cipőjét és tegye oda, nem teszi. Az egyik cipőt a folyosón találod meg, a másikat a konyhában. Úgy tűnik, hogy egy egyszerű, értelmes kérésnek nem tesz eleget, ez téged idegesít, ezért megbünteted. Erre a gyerek is dühös lesz, és - pláne, ha nehéz napja volt - robbanhat.

Ilyen helyzetben hasznos lehet az alacsony feszültségszint módszer alkalmazása: gondold meg, hogyan fogalmazhatnád meg jobban a kérést (van pár javaslat erről a 76-83. oldalon), vagy egyszerűen hagyd békén egyelőre.

Nagyon fontos, hogy a családi együttélés mindenki számára elviselhető és biztonságos legyen. Ehhez kellhet az, hogy kevesebb szükségtelen utasítást adjunk, és új technikákat találunk arra, hogy elérjük, a gyerek tegye meg, amit tennie kell.

Egyes szülők úgy találták, hogy ha kevesebbet követelnek, és nagyobb teret adnak a gyereknek, az otthoni légkör pozitívabbá válik.

„Tudasd vele, hogy bármi történik, büszke vagy rá. Felajánlottam (a fiamnak), hogy ha segítségre van szüksége, akkor itt vagyok, de nem foglak nyesztetni. Teljesen meglepődtem azon, hogy mióta nem telepszem rá, már előfordult, hogy jött hozzám és segítséget kért."

egy szülő

Máshogy kérni

Néha egyszerűen attól függ, hogy hogyan kérjük meg a gyereket valamire.

Egy gyerek, aki mindig nemet mondott, ha teríteni hívták, boldogan megterített, ha az anyja egyszerűen a kezébe nyomta az evőeszközöket. Ha a gyereked folyamatosan nemet mond a kéréseidre, próbáld meg választási lehetőségként felajánlani azokat. Például: „Te magad szeretnéd lekapcsolni a tévét tíz percen belül, vagy megtegyem helyetted?”

Van, akinél apró kihívások felállításával könnyebben célt érhetsz, mintha közvetlen utasítást adsz.

Például: „fogadjunk, hogy nem tudod befejezni az öltözködést, mire végzek a reggelivel”. A nagyobb gyerekeknél ez nem mindig válik be, de érdemes lehet megpróbálni. Időzítéssel is elkerülhetőek a konfliktusok és a hisztik.

„Nem hozok szóba semmi problémás dolgot, míg meg nem itta a teáját.”

tízéves autista gyereket nevelő szülő

Néha apró változtatásokat kell eszközölni magán a feladaton. Próbáld meg a világot a gyerek szemével nézni! Például lehet, hogy nem szeret fogat mosni. Nem engedheted meg neki, hogy ne mosson fogat, mert ezt mindenkinek meg kell tennie.

Semmi értelme folyamatosan nyaggatni vele, mert ideges lesz, és konfrontálódni fogtok. Ehelyett tégy fel magadnak két fontos kérdést:

» Miért nem szeret a gyerekem fogat mosni?

» Mit tehetek ezzel?

Lehet, hogy csak nem tetszik neki a fogkrém íze, vagy a helyiség, ahol a fogmosás történik. Mondjuk durva a fogkefe, túl éles a fürdőszobai villany fénye. Lehet, hogy nem is a fogmosás zavarja, hanem az, hogy nyomást gyakorolsz rá. Lehetséges megoldások:

» vezesd fel a vizuális napirendre, hogy mikor kell fogat mosni (esetleg némi gyenge ráhatással), így nem kell mindig külön megkérned

» figyelmeztesd előre, pl.: „fél óra múlva meg kell mosnod a fogad és pizsamát kell venned”

» cseréld le a fogkrémet vagy a fogkefét

» moss fogat másik helyiségben

» lehetséges kompromisszumok: szájvíz, rágógumi, rövidebb fogmosási idő.

Vannak gyerekek, akiket nagyon zavar, ha a szavukba vágunk, vagy érdekes/fontos tevékenység közben zavarjuk meg őket. Egyszerűbb lehet, ha megvárjuk, amíg végeznek, és csak azután kérdezünk vagy kérünk tőlük. Ez eleinte frusztráló lehet, de hosszú távon csökkenti a konfliktus lehetőségét. Előzetes bejelentést is tehetsz, így a gyerek már számítani fog rád. „Tudom, hogy nem szereted, ha megzavarlak, amikor csinálsz valamit. Rendben van, ha felteszek egy rövid kérdést?

Aztán egy félórára békén hagylak.”

Tárgyalj, köss kompromisszumot és csináljatok együtt valamit

Fontos közvetíteni a gyerek felé, hogy az ő oldalán állsz. „Tudom, hogy az élet nem egyszerű, de együtt megoldjuk.”

Tehát ha új élményt próbálnak ki - pl. új helyre kell menniük, amitől félnek, vagy új feladatot kapnak otthon -, tudatni kell velük, hogy nem muszáj egyedül végigcsinálniuk.

Például ha magadat is bevonod a feladatba: „Gyere, készítsünk vacsorát, aztán nézzük meg azt a házi feladatot”, az általában hatékonyabb, mint ez: „Ha megetted a vacsorát, csináld meg a házidat”.

Keresd azokat a helyzeteket, ahol mindenki nyer: egyezz meg a gyerekkel, ha így elkerülhető a kiakadás! Idősebb gyerekkel pl. ilyenekből állhat a megegyezés: „Ha velem jössz, akkor visszafelé tíz percre bemegyünk a játékterembe”, vagy „Oké, nem kell bejönnöd az áruházba, megvárhatsz a kocsiban”.

Vagy köss üzletet: „Ha odaadod azt a DVD-t három órára ma este, akkor a kedvencedet kapod vacsorára”.

Csak akkor ragaszkodj a magad igazához, ha tényleg szükséges

Ha a gyereknek komoly gondja van a szabályok betartásával és gyakran ellenségesen viselkedik, előfordulhat, hogy muszáj határozottnak lenned és kötnöd az ebet a karóhoz, de ezt csak akkor hasznos bevetni, ha tényleg megéri, és akkor kezdj bele, ha biztos vagy benne, hogy nem adod fel.

„Évekkel ezelőtt azt mondták nekem, hogy a két gyerekemmel csak azokat a csatákat vívjam meg, amik fontosak. Pöntsem el, mi az, ami valóban számít, és ahhoz ragaszkodjak minden áron. Persze először rosszabb lesz, csak aztán kezd el működni, de ka rájönnek, kogy semmiféle módon nem fognak tudni hatni rád, akkor tapasztalatom szerint tényleg beválik.”

Egy szülő két autista gyerekkel

Iyen kemény szabályok lehetnek: nem köpünk le embereket, nem ütjük vagy rúgjuk meg a testvérünket, stb. Ha ezeket a szabályokat megszegi a gyerek, annak következménye kell, hogy legyen.

Maradj nyugodt, kontrolláld a reakcióidat

Ez az egyik legfontosabb és legnehezebben kivitelezhető módja a konfrontáció elkerülésének. Jusson eszedbe, hogy nem kell nyugodtnak LENNED, elég, ha ELJÁTSZOD, hogy az vagy.

„A nyugalmam megnyugtatja őt is. Ha kiakadok, az átragad rá, mint valami fertőzés, és napokig kísérti.”

Egyes szülők tapasztalata az, hogy ha barátságossemleges hanghordozással vagy „érzelemmentes hangon” beszélnek a gyerekkel, azzal elejét vehetik a konfrontációnak.

Paula Jacobsen pszichoterapeuta ezt írta:

„Az autisták, mint mindenki más is, együttműködőbbek, ha olyan módon adunk információt vagy utasítást nekik, hogy abban nincs benne az elvárás, 'hogy ezt már rég tudnod kellene’. Ez nem könnyű, de erre van szükség. Lehet, hogy többször is el kell mondanunk ugyanazt, vagy terelni a figyelmüket, és emlékeztetni őket, hogy mi a lényeges.”

Adj időt és teret a gyereknek, hogy egyedül lehessen

Az egyedüllét létfontosságú lehet a gyereked számára. Ha biztosítani tudod, hogy valóban minden zavaró tényezőt kizártál egy időre, az még jobb.

Ez alapszabály formáját is öltheti, pl.: „Hacsak nincs feltétlenül szükséged rám, nem foglak zavarni a szobádban, csak 18 órakor. Ekkor hozok neked inni.”

Az egyedüllét sok autista gyereknek szükséges a feltöltődéshez. Ez főleg közvetlenül iskola után célszerű: még annak a gyereknek is, aki különben szeret iskolába járni, az iskola fárasztó környezet, ahol keményen kell dolgozni a társas érintkezésben, a beilleszkedésen, és a tanuláson. Ha a nap végén a kisfiú vagy kislány egy időre nyugalomban lehet a szobájában, akkor megszűnhetnek a hazatéréskor tapasztalt dühkitörések.

Világos kommunikáció

Az érthető kommunikáció a harag megelőzésének egyik legfontosabb eszköze. Egy autista gyereket frusztrál, ha nem érti, mit mondanak neki vagy mit várnak el tőle. Ez a frusztráció aztán haraggá erősödhet. Itt van pár technika a kommunikáció hatékonyabbá tételére, amelyeket kipróbálhattok a gyerekkel; mind az alacsony feszültségszint módszerén alapul.

Hívd fel magadra a figyelmet

Sok autistának időbe telik abbahagyni, amit csinál, és odafigyelni arra, amit mondanak neki. Kreatív módokat kell kitalálnod, hogy megragadd a figyelmüket.

Segíthet például, ha a nevén szólítod a gyereket, hogy tudja, hogy neki szól a mondandód. De ne vidd túlzásba ezt a technikát, mert akkor kizárólag akkor figyelnek oda, ha valaki a nevükön szólítja őket. Egy másik lehetőség, hogy határozottan (de nem váratlanul) megérinted a gyerek karját vagy vállát. Ez nem működik minden gyereknél.

Sokszor szólunk át valakinek, aki épp egy másik helyiségben tartózkodik, de egy autista gyereknek ez nem mindig egyértelmű - ha közölni akarsz velük valamit, beszélj közvetlenül hozzájuk.

Jegyezd meg azt is, hogy nem biztos, hogy a gyereked képes mindig rád nézni, miközben feldolgozza, amit mondasz neki. Lehet gyengéden bátorítani a szemkontaktust, de egyes gyerekeknek ez nagyon nehéz és természetellenes.

Nyugodt, tiszta hangon hívd fel magadra a figyelmet. Nem biztos, hogy reagálnak rád (vagy megértenek), ha túl gyorsan beszélsz, vagy ijedt, magas hangon szólalsz meg.

Megpróbálhatod felkészíteni a gyereket az információ befogadására. Például: „John [szünet], most mondani fogok neked valamit. Figyelned kell rám.”

Lehet, hogy a TV elé kell állnod vagy ki kell kapcsolnod, hogy a gyerek rád figyeljen. Ha a gyerek erre negatívan reagál, akkor keress alkalmasabb időpontot a beszélgetésre.

Fogalmazz pontosan és precízen

„Nem könnyű másokat hallgatnom. Ha valaki beszél hozzám, gyakran olyan, mintha egy rádió-állomást keresnék, és egy csomó dolog csak átmegy a fejemen, mint a fehérzaj. Mintha egy kifestőkönyvben kellene összekötnöm a pontokat, és minden pontot látnék, de az egész formát, amit kiadnak, azt nem. Szinte lehetetlennek találom, hogy a sorok között olvassak.”

A harag és konfrontáció csökkentésének egyik legjobb módja a világos, pontos kommunikáció használata. Ez az alacsony feszültségszint módszer egyik sarokköve.

Kevesebb szót használj, azokat jobban válogasd meg, és hagyd, hogy a gyerek végiggondolja, amit mondtál. Sok autista számol be arról, hogy ha egyszerre túl sok szót hall, és nincs ideje értelmezni, az frusztrációhoz vezet, idegesíti őket.

Próbáld meg pontosan azt mondani, amit szeretnél. Pl. „Hagyd a bátyádat játszani a gépen 19 óráig, aztán majd te is játszhatsz 19-től 20-ig” - ez könnyebben érthető, mint a „játssz rendesen”.

Ehhez hasonló példa: „szeretném, ha előzékenyebb lennél” - ez üres mondat. A gyerek nem biztos, hogy rájön, hogy azt akarod mondani: „légyszíves mosd el a poharad meg a tányérod”.

Még egy jó példa arra, miért kell mindig pontosan kifejezni magunkat: egy anya azt mondta a fiának, „ha kilépsz a fürdőből, mindig legyen rajtad törülköző”, majd rájött, mit rontott el, amikor meglátta a fiát kijönni meztelenül, egy törölközőt a vállára terítve.

Az autista gyerekek gyakran értelmezik szó szerint a hallottakat, úgyhogy hacsak lehet, kerüld el a kétértelműséget, közmondásszerű kifejezéseket és a szarkazmust.

Szabadulj meg a túlzott szociális körítéstől is. Lehet, hogy fura érzés direkt utasításokat adni, de egyes gyerekeknek borzasztó nehéz lehet, ha olyasmiket mondasz, mint „ha nem zavar” vagy „bocs, hogy megint megkérlek, de...” A pontos, rövid kérést is lehet barátságos hangon mondani. Sokszor udvariasságból kérdést csinálunk a mondatainkból. Megkönnyítheti a dolgod, ha elhagyod ezeket, pl. ne azt mondd, hogy „ideülnél?”, ha azt érted alatta, hogy „ülj ide!”

Ha lehet, tartsd be a szavad. Az autisták szeretik tudni, mi vár rájuk. Tehát ha azt mondod, hogy elmész kaját venni, és útközben megállsz tankolni is, az idegesítheti a gyereket. Kövesd az eredeti tervet, vagy magyarázd el úgy a változást, hogy az érthető legyen és ne okozzon frusztrációt. A nehéz helyzetekben is tisztán, precízen fogalmazz!

Ha a gyereked hajlamos megütni másokat, amikor mérges, valószínűleg többet érsz el nála azzal, ha pozitív alternatívát kínálsz neki: „Ha ideges vagy, mondd meg a többieknek, hogy elmész szünetet tartani”. Ez egy világos instrukció, és valószínűleg jobb hatása lesz, mintha csak azt mondanád, hogy ne üssön meg másokat.

Mindig „szűrd meg”, amit mondasz. Ez azt jelenti, hogy ne mondd ki addig, amíg le nem ellenőrizted a fejedben, hogy hogyan értelmezné azt a gyerek. Például az egyik szülő leszokott arról, hogy azt kérdezze a fiától, „mi bánt?”, mert rájött, hogy ez a mondat felmérgesíti a fiút. Most azt kérdezi, „hogy értékelnéd a mostani helyzetet egy ötös skálán?” és a gyerek ezzel már tud mit kezdeni. Egy másik szülő azt tapasztalta, hogy ha megkérdezi a fiát, van-e szüksége segítségre, azzal idegesíti, ezért kerüli ezt a szót.

Adj időt az információfeldolgozásra

A hat másodperces szabály nagyon hasznos az autista gyereket nevelők számára. Adj időt a gyereknek, hogy értelmezze, amit mondtál neki! Számolj el fejben hatig (a hat másodperc általában elég, de lehet, hogy kísérletezned kell)!

„Az a baj, hogy Anyu túl gyors nekem... Azt kiabálja, hogy ‘Luke, vedd fel a taek won do-ruhádat’, de mire felfogom, hogy ezt mondta, már megint üvölt a fülembe.”

Amellett, hogy időt adsz a gyereknek, ismételheted is magad:

Szülő: Tévézni akarsz vagy internetezni?

(hat Másodperc szünet)

Szülő: TV vagy internet?

Ha a gyerek még mindig nem válaszol, fogalmazz máshogy. Ez nem az intelligencia vagy a felfogóképesség hiányáról szól. Egyszerűen az van, hogy a gyereknek több időre van szüksége, hogy odafigyeljen, végiggondolja, mit jelentenek a szavak, és reagáljon.

A nonverbális kommunikáció használata

Sok autista gyerek jobban szereti a nonverbális kommunikációt. Így jobban ki tudják fejezni a gondolataikat és szükségleteiket, kevésbé fenyegetőnek érezhetik ezt a módszert. Ha úgy látod, hogy a gyerek mérges lesz, amikor hozzászólsz, akkor beszélj kevesebbet, és próbálj ki más kommunikációs módokat. Például:

» email/chatfelület

» SMS

» írás cetlikre

» vizuális napirend; képes napirend a gyerek teendőivel

» egyszerű jelnyelv, képek és fotók, esetleg tárgyak használata kommunikációs céllal

» letörölhető üzenőfal

» a házirend kinyomtatása és kiragasztása a falra.

A képekre, fotókra, leírt szavakra újra és újra rá lehet nézni, ami sokat segíthet az autista gyereknek, akinek időbe telik az információfeldolgozás. Ha a gyerek folyton a napirendjéről kérdezget, vagy szorong amiatt, hogy mi fog következni, a vizuális információ sokat segíthet - egyszerűen csak rá kell néznie a napirendre.

Egy autista fiatal a nővérével szinte egész nap számítógépen keresztül kommunikál; egy másik az első két beszélgetését a szociális munkásával végig telefonon intézte - mindenki belátta, hogy számukra ez a kommunikációs mód a legalkalmasabb.

Ha nemet kell mondanod, magyarázd meg, miért

A gyereked sokkal könnyebben elfogadja az olyan dolgokat, amelyeket megért, ezért ha el kell utasítanod valamiért, akkor mondd meg neki, miért teszed! Például: „Jövő csütörtökön el tudlak vinni a cserkészekhez autóval, és felszedhetjük a barátodat, Jamie-t is útközben, ha szeretnéd (szünet). Ezen a héten busszal mehetsz a cserkészekhez (szünet). Ma nem használhatjuk az autót, mert nem működik jól.”

Az egyik apa azt mondja, egy darab papírra magyarázó szövegeket ír a nehéz döntési helyzetekről, és beteszi a fia szobájába, későbbi elolvasásra. Ez az apának időt hagy dönteni, és meg is indokolni a döntését. Így nem adódik alkalom a dühöngésre, mert nincs megterhelő szemtől-szembe beszélgetés. Az apa néha valamilyen módon jutalmazza is a fiát, ha az képes elfogadni a döntését. Sok szülő úgy tapasztalja, hogy egy autista gyerek könnyebben elfogadja, ha azt mondjuk, „Ez a szabály”, mint azt, hogy „Mert én ezt mondtam”.

A jó kérdéseket tedd fel, és jól

Sokszor elfelejtjük, hogy az autista gyerekek mennyire jól átlátják a saját helyzetüket és hogy milyen sokat tanulhatunk tőlük, ha meghallgatjuk őket és tényleg odafigyelünk rájuk.

Nagyon fontos, hogy a megfelelő kérdéseket tegyük fel. Előfordulhat, hogy a gyerek nem képes elmondani, ha valami baja van (pedig szeretné), amíg meg nem kérdezed. Egy autista lány pl. azt mondta az anyjának, hogy azért nem mondta meg neki, hogy a lábujja körme benőtt és elfertőződött, mert „nem tudom elmondani, hogy problémám van, ha nem kérdezed meg, hogy van-e valami problémám”.

Ha közvetlenül rákérdezel, hogyan érzi magát a gyerek, vagy szüksége van-e némi időre, azzal elejét veheted a feszültség feltorlódásának és végső soron a kiakadásnak. Tehát ahhoz, hogy megszerezd a szükséges információt ahhoz, hogy segíthess a gyereknek, sokszor neked kell az első lépést megtenni. Így kiderítheted azt is, mi idegesíti a gyereket.

Barátságos, nyugodt módon kérdezz rá: „Zavar, ha megkérdezek valamit? Meg tudod mondani, mitől terhelődsz túl (leszel mérges, stb.)?”

Esetleg, ha a gyerek már eleve ideges vagy stresszes, egy gyors kérdéssel hatástalaníthatod a helyzetet: „Jobb lenne, ha hazafele úton nem szólalnék meg?”

Próbálj meg nem kiabálni

A legtöbb szülő tisztában van vele, hogy a kiabálás nem hasznos, és a legjobb az lenne, ha mindig képesek lennének féken tartani a mérgüket vagy a frusztrációjukat. Ez azonban nem könnyű a gyakorlatban, és a legtöbbünk néha azért kiabál is, Sajnos az autista gyerek a kiabálásra rosszabbul reagál, mint a többiek, ezért ezt ajánlatos elkerülni. Az ordibálás legfőb buktatói és veszélyei a következők:

» előfordulhat, hogy a gyerek átveszi a haragod, nem fogja fel, mit mondasz, hanem visszatükrözi a viselkedésedet.

» ha rákiabálsz valakire, negatív önértékelést válthat ki nála.

» sok autista gyerek hallása hiperérzékeny, így a kiabálás fájdalmas lehet számára.

» főleg kisebb gyerekeknél jellemző, hogy nem is értik meg, hogy mérges vagy - a piros arcod és a fura gesztusaid akár mulatságosnak is tűnhetnek számukra. Egy apa így számolt be erről: „Egyik nap lehordtam a sárga földig és csak bámult rám. Aztán folytatta tovább. Olyan volt, mintha az ordibálás kimerevítette volna, aztán amikor vége lett, mintha mi se történt volna.”

» a gyerek ideges lehet, ha másokkal kiabálsz, mert negatívan hangzik: „Nem kezdünk vitába és nem veszekszünk, ha a közelben van (ez a vendégekre is vonatkozik) és megpróbálunk mindig olyan nyugodt légkört fenntartani, amilyet csak lehet.”

Többet érhetsz el azzal, ha határozott, összeszedett hangon közlöd a gyerekkel, hogy mérges vagy. Készülj fel a bocsánatkérésre, ha esetleg mégis kiabálni kezdenél - próbáld meg megértetni vele, hogy az érett ember bocsánatot kér, ha elvesztette a fejét. Így a gyerek is ezt tudja tenni, ha legközelebb mérges lesz. Ha úgy találod, hogy sokat kiabálsz, kérj segítséget a gyerektől, talán tud valami alternatívát! Az egyik gyerek ezt mondta az anyjának: „Nem kell üvölteni, elég, ha megkérsz, hogy menjek a szobámba. Megcsinálom, ha nem is azonnal.” Néha azonban a szülők azt mondták, hogy ha a gyerek tényleg nagyon helytelenül vagy veszélyesen viselkedett, a kiabálás volt a legjobb módja, hogy ezt megértessék vele. Az a fontos, hogy mindig tudd irányítani az érzéseidet!

Bátorítsd a gyereket, hogy beszéljen az érzéseiről

Mivel a gyereked szociálisan és érzelmileg fiatalabb a tényleges koránál, általában nem elbeszéli az érzéseit, hanem cselekvéssel mutatja ki.

Ezért egyes szülők számára hasznos lehet, ha bátorítják a gyereket arra, hogy hangot adjon az érzéseinek. Ezt mondhatod: „Mondd meg, ha mérges vagy; szabad mérgesnek lenni, és jó, ha kimondjuk”. Ez segíthet a gyereknek felismerni, hogy máshogyan is közvetítheti, amit érez, nem szükséges cselekvésbe fordítani.

Egy szülő megengedte a tinédzser lányának, hogy káromkodjon (bizonyos keretek között), kiabáljon és mérges arcot vágjon - addig, amíg képes máshogy is kommunikálni az anyjával, mint sikoltozás útján. Ahogy érik, remélhetőleg majd leszokik erről is, de az anyja úgy döntött, lépésről lépésre halad. Bizonyos szülőknek meg kell találniuk a megfelelő időt, helyet vagy tevékenységet, hogy segítsenek a gyereknek megnyilatkozni. Egyikük azt mondta, hogy amióta együtt futnak a fiával, azóta tudnak beszélgetni; egy másiknak a lánya szeret éjjel az ágyon üldögélni és akkor van csevegős kedvében. Próbálj meg rájönni, mikor tud a gyerek legjobban ellazulni és kihez tud a legjobban kötődni.

,,Féltérdre ereszkedem és azt mondom: gyere be az irodámba (egyszer látott egy filmet, ahol ez történt), és akkor elmondja, mi bántja... Most már, ha baja van, csak annyit mond: az irodádba kell mennem.”

Tízéves autista gyereket nevelő szülő

Ha gyengéden bátorítod a gyereket, hogy ossza meg veled a gondjait, akkor azt mutatod felé, hogy az ő oldalán állsz. Ha nem akar beszélgetni, akár egy egyszerű gesztussal, pl. le-vagy felfelé fordított hüvelykujjal vagy valami ilyesmivel jelezhetik, hogy érzik magukat. Egyes szülők és gyerekek egyszerű jelnyelvet vagy Makatont használnak az érzések szavak nélküli kifejezésére.

Éreztesd a gyerekkel, hogy intelligens

Sok autista gyerek úgy érzi, hogy mások butának tartják. Ez egyeseket nagyon felmérgesíthet, így ha az okosságukra apellálunk, az bátorító hatást érhet el, és hatásos módja annak, hogy az erőfeszítéseiket és a szociális viselkedésüket megdicsérjük. Például néhány gyereknél a „nagyon elégedett vagyok veled” helyett mondhatjuk: „ez nagyon okos/ügyes/bölcs dolog volt tőled”. Ez olyan gyerekeknél is beválhat, akik a direkt dicséretet érzelmileg túlzásnak érzik.

Ha a gyerek gyakran azért lesz dühös, mert nem tud megoldani valamit, vagy hibázik, emlékeztessük őt a csendesebb pillanatokban, hogy

» nem szégyen segítséget kérni

» az emberek akkor működnek a legjobban, ha segítenek egymásnak

» néha mindenkinek szüksége van valakire

» az egyetlen valódi kudarc az, ha nem tanulunk a tévedéseinkből.

Az egyik pszichológus, akivel a szerző beszélt, fel szokta íratni a családtagokkal, ki miben jó, és kinek mi megy nehezebben. Ez segít az autista gyereknek belátni, hogy néha mindenkinek szüksége van támogatásra.

A struktúra kialakítása

A strukturálás arról szól, hogy a gyerek biztonságban érezze magát. Egyes autisták úgy érzik, minden egyes nap egy üres papírlap, ami szorongást és frusztrációt okoz nekik. Minél jobban ki van töltve a lap aznapra előrelátható dolgokkal, annál jobb.

Tervezd meg a napot

Gyakori tévhit, hogy azok a gyerekek, akik szavakkal kommunikálnak és tudnak írni/olvasni, nem szorulnak rá a vizuális információra pl. jegyzetek, képek, órarendek és naptárak formájában, pedig ezek gyakran nagyon hasznosak tudnak lenni.

A határidőnaplók, naptárak, és családi emlékeztető táblák arra jók, hogy mindenki emlékezzen rá, mit fog csinálni az adott nap, hét, hónap során. Sok család vizuális támogatást vesz igénybe, vagy megtervezi és házirendbe foglalja, hogy pl. az adott időszakban ki jogosult kezelni a TV távirányítóját, vagy ki veszi fel a telefont - ezzel is struktúrát biztosítanak a gyereknek és csökkentik a veszekedések előfordulását.

Az egyik családnál a letörölhető filces rajztábla vált be: emlékezteti a gyereket a fontos információkra, és ezzel segít csökkenteni a szorongást. Ha mindennek megvan a helye, és minden fel van címkézve, hogy kinek a személyes tulajdona, az is elejét veheti a vitáknak és az elveszett tárgyak keresése okozta frusztrációnak.

,,Volt egy választóvonal a szobánkban, amiben együtt laktunk a tesómmal, hogy tudjam, melyik az én térfelem.”

Autista gyerek

Készülj fel a rutintól való eltérésekre

A rutin és az ismerős dolgok nagyon fontosak a gyerekednek, ezért minden változást körültekintően kell bevezetni, hogy ne érezze magát elveszettnek egy kiszámíthatatlan világban. Próbáld meg előre közölni vele, ha egy terv változik. Például kérd meg az iskolát, hogy értesítsen, mielőtt új tanár érkezik, hogy felkészíthesd erre a gyereket.

„Mikor anyu átrendezte a bútorokat a lakásban, nagyon szomorú lettem. Utáltam a változást.

Olyan volt, mintha már nem is otthon lennék.”

Autista gyerek

Ha a gyerek új tevékenységet kezd el, vezesd be fokozatosan. Például ha el akarod vinni egy klubba, először mutass neki fotókat a helyről, vagy egy brosúrát; aztán nézzen be az ablakon, vagy menjen be körülnézni, amikor még nincs ott senki; először elég, ha csak öt percet marad. A legtöbb helyen gond nélkül tiszteletben tartják ezt a kérést.

Szabályok és következmények

Sok szülő szerint az a legjobb, ha csak kevés fontos, minden családtagra vonatkozó háziszabály van, főleg akkor, ha a gyereknek nagyon nehezen kezelhető a viselkedése. Más gyerek viszont azt szereti, ha minden pontosan szabályozva van.

Egyes családok családi szerződést kötnek. Ebben benne van a házirend és egyértelműen megállapított következmények arra az esetre, ha valaki megszegné azt. Ellenőrizd le, hogy minden családtag megértette-e a rendszert, és ne találj ki pillanat szülte következményeket, ha egy mód van rá!

Ha családi szerződést állítasz össze, tegyél bele egy magadra vonatkozó részt is. Ha a gyerek belemegy, hogy 23 óra után nem marad fenn internetezni, beleegyezel, hogy nem zaklatod, ha bármikor máskor netezni látod. Vagy ha az egyébként visszahúzódó gyerek elfogadja, hogy leüljön a családi vacsoraasztalhoz, megengeded neki, hogy más alkalmakkor a szobájában legyen.

„Nem nagyon csináltam meg, amit mondtak. Ez azért volt, mert nem láttam értelmét. Néha nehéz megítélni, mi az elvárás, úgyhogy szeretem, ha mindent világosan elmagyaráznak és érthető, igazságos szabályok vannak érvényben.”

Ha a gyerek nagyon fontos szabályokat (pl. ne köpködj, ne verekedj, csúnya szavak kerülése) szeg meg, két alkalommal figyelmeztesd és emlékeztesd a következményekre. Ha továbbra is folytatja, mondd ki nyugodt, semleges hangon, hogy milyen következményre számíthat, majd tedd meg vele.

Ez néha nehéz lehet, főleg, ha a gyereked mérgesen reagál. Ha a gyerek túl van terhelve és nem képes „hallani” téged, akkor halaszd el a következmény megvalósítását egy másik időpontra, várj, amíg kommunikációképes lesz.

Nagyon fontos, hogy a gyerek tisztában legyen vele, mit tett helytelenül, és miért jön a következmény. Ez kifejezetten lényeges - sok autista számol be arról, hogy amikor gyerekkorukban leszidták vagy megbüntették őket, nem tudták, hogy ez miért történik vagy mit lehetne ellene tenni.

„Sokáig azt kittem, hogy a »bocsánat« egyszerűen egy formula, amit akkor kell mondani, ka az ember megüti a húgát. Csak később értettem meg, hogy ka bocsánatot kérünk, azzal kifejezzük, hogy megpróbálunk ilyet többet nem csinálni."

Autista felnőtt

Ha következményt akarsz alkalmazni, de a gyerek erőszakkal reagál, akkor a biztonságod elsőbbséget élvez.

„A fiam fojtogat és megüt, de nem merem leszidni érte, mert akkor még jobban megver."

Egy szülő

Ha a gyerek reakciója miatt valamelyikőtök veszélybe kerül, fordulj a szociális munkáshoz és/vagy a Pedagógiai Szakszolgálathoz, Gyermekpszichiátriai Gondozóhoz vagy Családsegítő Szolgálathoz!

Elvárások és jutalmak

Vannak olyan autista gyerekek, akik nehezen tudnak lépést tartani, ha túl sok szabály veszi körül őket. Ha a gyerek jól reagál a szabályozásra, maradj ennél. De ha ellenáll, figyelmen kívül hagyja a szabályokat és nem hatnak rá a következmények sem, akkor más módszerre lehet szükség, főleg azért, mert ha a gyerek képességeit meghaladó szabályrendszert állítasz fel, megromolhat a vele való kapcsolatod.

Hasznos lehet például az elvárásos módszer. Ahelyett, hogy azt mondanád: „ha nem rakod el a cipődet, baj lesz”, próbáld meg ezt: „szeretném, ha a lépcső alá tennéd a cipődet”, vagy „ha elrakod a cipődet, akkor boldog leszek”.

Néha alkalmazható az elvárások vagy történések magyarázatára az „először X, aztán Y” módszer: „Először 15 perc házi feladat, aztán 10 perc szünet”.

Jutalmazással is bátoríthatod az elvárt viselkedést - ha elrakja a cipőt a gyerek, akkor jutalmat kap.

A jutalmazás jól működhet, de csak akkor, ha jól választod ki, milyen jutalmakat használsz, és következetesen csak jutalomként alkalmazod őket. Segíthet, ha tanácsot kérsz, mondjuk egy pszichológustól.

Bármi lehet jutalom, aminek az az eredménye, hogy a jó viselkedés többször fordul elő. Lehet együtt töltött idő, pénz, kaja, dicséret, játék, TV/internet idő, békénhagyás egy kedvenc tevékenység idejére, engedély a későbbi lefekvésre, stb. Használhatsz pontrendszert is, ami valódi jutalomhoz vezet, ha elég pontot vagy percet sikerült gyűjteni.

Minden családban más számít jutalomnak, és ami az egyik gyereknél működik, az a másiknál nem fog.

Legyél biztos benne, hogy a gyerek jól érti, hogyan éri el a jutalmat. Ha azt mondod, „ha jó leszel, X-t kapsz”, az általában nem elég konkrét. Inkább mondd meg neki, pontosan mi az, amit tennie kell, ha az adott dolgot meg akarja kapni. Magyarázd meg, mi az, hogy „viselkedni”, vagy „jónak lenni”.

Sikeresen alkalmazhatóak olyan jutalmazási rendszerek, ahol az egész család részt vesz valami élvezetes dologban, pl. egy kiránduláson, ahol mindenki jól érzi magát.

Sok családban az derült ki, hogy minden gyereket más mértékben kell jutalmazni, aszerint, hogy melyiküknek milyen nehéz a különböző feladatok elvégzése. A következő példában Josh, aki autista, több pontot kap a lánytestvéreinél, ha megcsinál valamit, mert neki ezek a dolgok nehezebben mennek. Ez a rendszer azt is megmutatja, hogy rendben van, ha a különböző testvérek különböző dolgokért kapnak pontot - pl. Sian már idősebb, és azért kap pontot, ha este időben hazaér.

Gondoskodj róla, hogy a jutalom elérhető legyen, és hogy a gyerek felfogja, mivel érte el. Amikor valamit megtett, általában jó ötlet azonnal emlékeztetni arra, hogy most pontot kap vagy a jutalmat a lehető leggyorsabban átadni, hogy így összekapcsolja magában a két dolgot. Bármilyen rendszert is használsz, a lényeg, hogy találj valamit, amivel pozitívan motiválhatod a gyereket és a testvéreit a kitűzött viselkedésre - előfordulhat, hogy nagyon kreatívnak kell lenned, hogy ezt megtaláld.

Ha a gyerek elutasítja a jutalmazási rendszert, akkor hívd ezt valami másnak. Adj neki valamit, amit szeretne, de anélkül, hogy jutalomként definiálnád. Például: „De jó, hogy végeztünk - szeretnél egy kis teát és kekszet?” Ha a gyereknek nagyon alacsony az önértékelése, figyelmen kívül hagyhatja a jutalmazási rendszert. Ebben az esetben fordulj szakemberhez és próbáld valahogy felépíteni az önbizalmát. Lásd a 166. oldalon az „Önbizalomnövelő módszerek” részt.

A jutalmazás jobb a megvesztegetésnél

A jutalmazás egy előre megtervezett dolgot jelent: megegyeztek arról, hogy a gyerek kap valamit, ha valamit jól csinál, vagy elhagy egy olyan cselekvést, ami neked nem tetszik. Ellenben a megvesztegetés nem megfontolt, tervezett dolog, csupán gyors tüneti kezelés egy adott nehéz helyzetben. Egy példán mutatjuk be, mi a különbség.

John elmegy vásárolni, és...

Jutalom: John, most bemegyünk a sportboltba.

Ha mellettem maradsz és nem próbálod fel a ruhákat az engedélyem nélkül, akkor adok neked egy dollárt az edzési költségekre.

Megvesztegetés: John, hagyd abba a rohangálást és a ruhapróbálgatást! Ha idejössz, kapsz egy cukrot.

A jutalmazás azért jobb, mert azt te irányítod, és valószínűbb, hogy szociálisan megfelelő viselkedésre ösztönzi a gyereket azáltal, hogy megtanulja, mit várnak el tőle. Ugyanakkor, hogy megelőzz egy nagyobb kiborulást vagy krízishelyzetet, megvesztegetésre is szükség lehet valami olyasmivel, amit a gyerek nagyon szeret. Ez mindaddig nem probléma, amíg ki tudsz találni más módot is, hogy az incidenst a jövőben meg tudd előzni, mert különben folyton megvesztegetéshez kell folyamodnod és a gyerek nem tanulja meg, hogyan kontrollálja a viselkedését.

Néha szerezz neki kellemes meglepetést - csak úgy

Figyelj arra, hogy néha a viselkedésétől függetlenül is lepd meg valami jó dologgal a gyerekedet. Ezzel pozitív üzenetet küldesz felé: azt, hogy önmagáért szereted. Ezzel jól tudod javítani az önértékelését is. Persze ne azonnal egy helytelen cselekedet után tedd ezt, mert azzal megerősítheted a nem megfelelő viselkedést.

Tekintettel lenni a szenzoros igényekre

Korábban már volt szó arról, hogy bizonyos autistáknál az egyik érzékszerv túlérzékeny vagy épp érzéketlen lehet. Ennek eredményeként a gyerek frusztrálódik a környezettől, és túlterhelődik az ingerektől - ez dühkitörést okozhat. Lehet, hogy ez gyakrabban fordul elő egy bizonyos napszakban, vagy ha már eleve fáradt vagy fél. Itt van pár példa arról, hogyan hatnak az érzékszervi problémák az autista gyerekre, és hogyan lehet ezen segíteni.

Testtudatosság

,,(A fiunk) szeretné, hogy erősen nyomjuk meg a szemét (persze ezt nem tesszük meg), és erősen szorítsuk a lábfejét. Csak akkor tud elaludni, ka a lábát nyomja valaki.”

Egy szülő

Az autistáknak gondjuk lehet a testük érzékelésével (propriocepció), vagyis azzal, hogy érzékeljék a testük térbeli helyzetét és mozgását. Mint a fenti idézet is mutatja, jól eshet nekik, ha valaki nyomást gyakorol egy testrészükre, vagy jól megmasszírozza őket. Ha ezzel tisztában vagy, segíthetsz. Ha nem tudsz erről a problémáról, az a gyereknek kényelmetlenséget és szorongást okozhat, amitől nem tud aludni, és fáradt lesz. Ezek az érzések haragba fordulhatnak.

Érintés

„Elfehéredik, ha hozzáér a mosogatószerhez vagy a közelében van. Ha selyem vagy valami puha anyag van rajtam, nem mer a közelembe jönni, hátka hozzáér a ruhámhoz.”

Egy szülő

Sok autistának erős inger lehet valamilyen anyaggal való találkozás. A fenti példában az lehet a megoldás, ha nem hordunk selymet, a mosogatószert pedig elrakjuk a szekrénybe és csak akkor használjuk, ha az érintett nincs jelen a konyhában. Másokat, akik sokat találkoznak a gyerekkel is tájékoztass erről! Hasznos lehet szakember, például viselkedésterapeuta segítsége.

Általános tendenciának tűnik, hogy az autisták nem szeretik a gyenge érintést, de az erőset igen - de ez sem mindenkire igaz!

Egyensúly

„Nem tudott egyedül lejönni a lépcsőn.”

Egy tízéves autistát nevelő szülő

Sok autistának rossz az egyensúlyérzéke, és bizonytalanul érzi magát, ha nem áll két lábbal a földön. Ez kapcsolódik a testérzékeléshez is. A lépcsőn közlekedés, dolgok átlépése, vagy egy járólapos helyiségből egy szőnyegesbe való átkerülés okozhat bizonytalanságot és félelmet, ami frusztrációba és haragba csaphat át. A példában a tízéves gyermekkel viselkedésterapeuta foglalkozott pár hónapig, hogy fejlessze az egyensúlyérzékét és koordinációját. Most már nem okoz gondot neki a lépcső.

Zaj

„Bent vagyok az emberekkel, hangosan lélegeznek, dobolnak az ujjukkal, rázzák a lábukat, ketyeg az órájuk (igen, azt is hallom). A hűtő morog, a kanál csörög, a tányérok összeütődnek, rádió a háttérben, a tévé is, tollak kattognak, cseng a telefon, csengetnek az ajtónál, mobiltelefonok játszanak mindenféle dallamokat, autók zaja, motorbiciklik bőgése, motorok mindenhol, brummogás távolról az isten tudja honnan (olyan zavaró, hogy meg kell találnom, honnan jön).”

Autista felnőtt

A legtöbben megtanuljuk kizárni azokat a zajokat, amikre nincs szükségünk. Tudunk koncentrálni a dolgokra, például ha valaki beszél hozzánk.

Az autista emberek számára a hangok sokkal hangosabbak lehetnek, mint másoknak. Lehet, hogy nem képesek kizárni a háttérzajokat, hanem azokat zavarónak, hangosnak, sőt, fájdalmasnak érzik. Az ebből fakadó kényelmetlenség túlterheléshez vezethet, ami dühkitörést válthat ki. Az egyik megoldás, ha a gyerekkel elkerülöd a nagyon zajos, túlzsúfolt helyeket, de ez nem mindig lehetséges. Erre használhatjuk a zajcsökkentő füldugókat.

Szaglás

„Nem szeret mások székébe ülni a szag miatt, de a párnahuzat szagát szereti, és nem akarja, hogy kicseréljem”

Egy szülő

A példában a kislány szaglása nagyon érzékeny, fontos számára a párnahuzat szaga, mert az ismerős és biztonságos. Ha erről nem tudunk és váratlanul kicseréljük, az nagyon rossz érzést okozhat neki. Lehet, hogy a kislányon nem látszik azonnal, hogy baj van, de másnap mérges lesz az „idegen” ágyban töltött éjszaka után.

Segíthet, ha illatmentes mosószert használunk és a pizsamáját máskor mossuk ki, mint a párnahuzatot, így az ágyban mindig ismerős szag lesz. Alkalmazhatunk egy nyugtató takarót is, amit az arcához tarthat. Fontos elmagyarázni, miért kell mosni a párnahuzatot. Közöld vele, mikor cseréled le az huzatokat a házban legközelebb. A naptárba vagy vizuális napirendre is felvezetheted ezt, hogy számítson rá. Így felkészülhet, és kevésbé lesz ingerült.

Szenzoros igények: szakember bevonása

Ha úgy érzed, a gyereknek súlyos érzékszervi problémái vannak, amelyek napi szintű nehézségeket okoznak neki, segítséget kérhetsz egy terapeutától. A viselkedésterápiában először felmérik a gyerek szenzoros és fizikai szükségleteit, és otthon is használható gyakorlatokat javasolnak, ötleteket adnak.

Kérdezd meg a háziorvost vagy a helyi fogyatékos gyermekekkel foglalkozó információs szolgálatot (Pedagógiai Szakszolgálat, Gyermekpszichiátriai Szakrendelő, Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálat)!

További hasznos információkat találsz a www.aosz.hu vagy a http://aosz.hu/a-harag-megertese/ oldalon.

A KIAKADÁSOK ÁTVÉSZELÉSE

LEGJOBB ÖTLETEK_

» Az alacsony feszültségszintű megközelítés helyes használata ellenére is előfordulnak kiakadások és más problémás viselkedések.

» A kiakadásokat megelőzhetik különböző előjelek, ahogy halmozódik a sok stresszes esemény, de kirobbanhatnak látszólag minden átmenet nélkül is.

» A „fortyogó fázis" jelöli az olyan gyereket, aki kiakadásközeli állapotban van.

» Próbáld meg beazonosítani, mitől kerül a gyerek a fortyogó fázisba, és elkerülni ezeket a dolgokat, ha lehet.

» Tanuld meg felismerni, ha a gyerek ebben az állapotban van - ilyenkor még meg lehet előzni a kiakadást. Sok izgalmi szintet csökkentő technika létezik, pl.: eljátszani, hogy nyugodt vagy, és irányítod a reakcióidat; teret adni a gyereknek; kevesebbet beszélni; elterelni a tevékenységet valami olyan irányba, amit szeret, hogy elfeledkezzen a haragról és nyugodjon meg.

» Jó ötlet kidolgozni egy segítő tervet, amit otthon és az iskolában is be lehet vezetni (vagy akárhol, ahova a gyerek jár, pl. klubokban). Ebben benne van, hogy mitől lesz mérges a gyerek, hogyan lehet csökkenteni a haragját és a stresszt, és mit kell tenni, ha kiakad.

» Ha a gyerek robban, ügyelj a biztonságra.

» Ha a gyerek agresszív veled vagy a testvéreivel a fortyogó fázis vagy a kiakadás alatt, gondold meg, hogy egy helyiségben maradsz-e vele. Ez sok mindentől függ, beleértve a többiek biztonságát is.

» Ha a gyerek bántja magát (pl. üti a fejét), elterelheted - pl. rá tudod venni, hogy inkább egy párnát ütlegeljen? Kérd szakember segítségét is, mert ez mélyebb problémákat jelezhet. Elsőnek a háziorvossal beszélj!

» Kiakadás után általában van egy helyreállási periódus. Hagyj időt a teljes feltöltődésre, akkor is, ha a gyerek már kis idő elteltével is úgy néz ki, hogy rendben van. Sok gyereknek jót tesz, ha incidens után egyedül lehetnek, vagy csendes környezetbe kerülhetnek.

» Ha a gyerek teljesen lenyugodott, akkor megbeszélhetitek, ami történt, és kideríthetitek, mit lehet tenni, hogy az eset ne ismétlődjön meg.

Eddig arról beszéltünk, mit lehet tenni, hogy csökkentsünk vagy megelőzzük a dühkitöréseket. De vannak helyzetek, amikor úgy érzed, rosszabb a helyzet: a gyerek ingerlékeny, kötekedő, és mindjárt elveszti a fejét - vagy „hisztizni" kezd. Ebben a fejezetben azt nézzük meg, hogy lehet ezt kezelni, vagyis:

» mi az a kiakadás

» hogyan lehet a „fortyogás” elfajulását megakadályozni

» mit kell tenni, ha a kiakadás megkezdődik

» és mit utána, a helyreállási szakaszban.

Nem minden autista gyereknek vannak intenzív kiakadásai, de soknál előfordulnak konfrontatív, agresszív kitörések. Akkor is bevetheted az itt felsorolt technikákat, ha úgy gondolod, szimpla manipulatív dühről van szó, ami alatt a gyerek képes irányítani a viselkedését.

Mint eddig, most is maradunk az alacsony feszültségszint módszernél: kerüld a konfliktust, maradj nyugodt, kommunikálj pontosan, vedd figyelembe a gyerek szenzoros adottságait, legyenek reálisak az elvárásaid magaddal és a gyerekkel szemben!

Még ha alkalmazod is az alacsony feszültségszint módszert, és segítesz a gyereknek lazítani, érzéseket kifejezni és önbizalmat kiépíteni, konfliktusok és kiakadások bármikor adódhatnak.

Mi az a kiakadás?

Az a jelenség, amikor valaki elveszti a kontrollt maga felett, aminek az eredményeként kárt tehet tárgyakban, saját vagy mások testi épségében.

A harag lehet fizikai vagy verbális, és irányulhat kifelé vagy befelé. Ebben a könyvben a kiakadás kifejezést használjuk, de máshol ugyanezt robbanásnak vagy krízis-eseménynek is nevezik.

Minden ilyen esemény három részből áll: fortyogás, kiakadás, és helyreállás (lásd a következő oldalon).

Különböző dolgok vezethetnek kiakadáshoz. Lehet szenzoros vagy információ-túlterhelés a kiváltó ok, máskor látszólag triviális dolgok. Azonban ami másoknak triviális, az a gyereked számára nagyon fontos is lehet. És persze előfordul, hogy a gyerek fél vagy frusztrálódik, de nem tudja ezt kifejezni, ezért sűrűn megtörténhetnek a kiakadások.

Az ábrát köszönettel átvettük az Asperger syndrome and difficult moments: practical solutions for tantrums, rage and meltdown c. műből. (Myles és Southwick; lásd az ajánlott irodalmat.)

A fortyogó fázis

Ebben a szakaszban (a felgyülemlés vagy „beindulás” időszakában) a gyerek stressznek van kitéve. Nem törvényszerű, hogy ez kitörésbe torkolljon, de ha nem teszünk semmit, akkor nagyon valószínű, hogy ez fog történni.

Bizonyos autisták olyanok, mintha mindig ebben a fázisban lennének, állandóan stresszesnek, ingerlékenynek látszanak, és elég valami apróság is, hogy kijöjjenek a sodrukból.

Azonban az is előfordul, hogy a gyereken nem látszik, ha ebben az állapotban van. Nem mindenkin látható, ha mérges vagy rosszul érzi magát, ezért az ilyen emberek figyelmeztető előjelek nélkül robbanhatnak.

„Amikor stresszben vagyok, az arcom kikapcsol és nem mutat semmit”

Autista fiatal

Az a fontos, hogy kiderítsd, mi váltja ki a gyereknél a fortyogó fázist: mik idegesítik, és hogyan segíthetsz ezeket a dolgokat elkerülni?

Azonosítsd be, mitől kerül a gyerek ilyen állapotba!

Nem mindig egyszerű megállapítani, mitől kerül a gyerek a fortyogó fázisba. Százféle tényező okoz stresszt, idegesít, vagy frusztrál. De ezek közül jó néhányat be lehet azonosítani, és vagy elkerülni őket, vagy alkalmazkodni hozzájuk. Ettől pedig a gyerek kevésbé lesz hajlamos a kiakadásra.

A gyakori kiváltó okok, amelyek a gyereket a fortyogó fázisba vagy akár mindjárt a kiakadás felé sodorhatják, például a következők lehetnek:

» nem ért valamit, több információra van szüksége

» úgy érzi, kiszolgáltatott

» valami váratlanul megváltozott

» túl nehéz feladatot kapott

» értelmetlennek tűnő feladatot kapott

» túl sokszor kell megtennie ugyanazt

» nem figyelnek rá

» átverték

» új szociális helyzetbe került

» túl sok inger

» túl sok ember

» túl sok szót kellene egyszerre megérteni

» várni kell

» nem kapja meg, amit szeretne

» abba kell hagyni valamit, amit szeret tenni

» elvesztett egy vitát vagy meccset

» hibázott

» kritizálják

» zaklatják, csúfolják

» kirekesztik

» veszélyben érzi magát

» zavarja a téma, amiről szó van

» félelmet keltő ill. fóbiáhaz kapcsolódó a helyzet.

Az autista emberek sokszor számolnak be olyan dolgokról, amelyekkel nehezen birkóznak meg, pl. arról, hogy nem értik, más emberek mit akarnak tőlük, kiszolgáltatottnak érzik magukat, vagy szenzoros túlterhelést élnek át.

„Olyan időszakaim voltak, amikor megtámadtam a szüleimet... Nem értettem, miért próbálnak beilleszkedésre és engedelmességre kényszeríteni, amikor én ezt nem akarom.”

Aspergeres felnőtt

„Azt mondja, az alapvető baj az, hogy nem érti, mi történik, és rá senki nem figyel, ezért azt szeretné, hogy mindenki hagyja békén.”

12 éves aspergeres gyerek szülője

,,Van egy pont, amin túl már nem tudok információt befogadni. Úgy tudnám leírni, mintha az agyamhoz egyszerűen nem jutna el, amit az érzékszerveim látnak, éreznek, stb. Ezen a ponton nem tudok gondolkodni, az elmém majdnem teljesen üres.”

Aspergeres felnőtt

Jusson eszedbe, hogy a kiakadás mögötti okok nem mindig láthatóak, és ahhoz, hogy kiderítsd ezeket, szükséged lehet egy kis detektívmunkára.

Például:

,,Mikor legutóbb fűzős cipőt vettem neki, két hétig folyamatosan tombolt, de nem mondta meg, miért. Aztán megfigyeltem, hogy minden nap elrejti a cipőjét, és rájöttünk, hogy azért mérges, mert a cipő fűzős.”

Tízéves autista gyerek szülője

„Minden ok nélkül egyszercsak megütött. Megkérdeztem: Ezt miért kaptam? Mire ő: A rázós útért! Kilogikáztam, hogy ezzel egy két héttel azelőtti eseményre utal, amikor macskaköves szakaszon kellett áthajtanom, és ez nem tetszett neki.”

Kilencéves autista gyerek szülője

„Kiakadt, amikor azt mondtam, „hát persze”, mert azt hitte, hogy ez azt jelenti, valami butaságot mondott.”

Nyolcéves autista gyerek szülője

A fortyogó fázis olyan, mint egy doboz kóla

A gyerekedet érő mindennapi stressz és frusztráció megértéséhez jó analógia egy doboz kóla. Gondold végig, mi történik vele egy átlagos napon, és amikor egy olyan dologhoz, eseményhez érsz, ami stresszeli, felmérgesíti vagy megijeszti, rázd fel a dobozt. 10-20 rázás után a kóla már biztos elés jól pezseg.

De akárhányszor rázod meg, kívülről mindig ugyanúgy néz ki. Vannak autista gyerekek, akik hasonlóan működnek: hogy mennyire rossz nekik, nem mindig mutatják ki egy adott környezetben (pl. a suliban). De amint biztonságos környezetbe kerülnek (ilyen például az otthonuk), kirobban belőlük a feszültség.

Gondolj arra, hogyan lehet a legóvatosabban felbontani egy doboz felrázott kólát? Elsősorban állj arrébb, és figyelmeztess mindenkit, hogy a doboz fel van rázva; óvatosan húzd meg a nyitófület, mindenek előtt engedd ki a felesleges gázt, hogy a doboz tartalma veszélytelenné váljon, ezután már nyugodtan felnyithatod a dobozt.

Íme, az alacsony feszültségszint módszer, egy doboz kólán bemutatva! Használd ezt a példát arra, hogy megmutasd egy családtagnak, szakembernek, vagy bárki másnak, hogy habár nem mutatja ki, mégis milyen stresszes a gyereked élete. Azt is bemutatod ezzel, hogy hogyan működik az alacsony feszültségszint módszer.

A fortyogó fázis jelei

Ha meg tudod látni, hogy mikor van robbanáskész állapotban a gyerek, megakadályozhatod a katasztrófát - elterelheted a figyelmét, vagy megváltoztathatod a kommunikációdat. Minden gyerek máshogy mutatja ki, ha rosszul érzi magát. Összegyűjtöttünk a szülőktől pár olyan jelet, amelyek arra utalhatnak, hogy a gyerek készül elveszteni a fejét:

» fel-alá mászkál

» matat

» a rögeszmés viselkedés felerősödik

» idegesnek látszik

» hintázik a széken

» stimmel (repetitív, önnyugtató viselkedés, pl. hintázás, legyezés)

» magában beszél

» elfehéredik

» elvörösödik

» rágja a körmét

» gyerekes, nevetgélős lesz

» felmelegszik a lába vagy a füle

» állathangokat ad ki, morog

» ökölbe szorul a keze

» lemerevedik

» rossz a közérzete

» elveszti az egyensúlyát, romlik a koordinációja

» bámul, nagy szemeket mereszt

» a szokásosnál többet vagy kevesebbet beszél

» vitatkozik

» a szokásosnál több vagy kevesebb szemkontaktust tart vagy mereven néz

» ráncolja a homlokát

» kitágulnak az orrlyukai

» lefelé néz

» könnyes a szeme

» kitágul a pupillája

» negatív dolgokat mond magára

» rágja a szája belső részét

» grimaszol, tikkel.

Mit lehet tenni, ha a gyerek közel van a kiakadáshoz?

Bizonyos helyzetekben a kiakadás megelőzhető, csak meg kell találni a gyerekedhez a megfelelő stratégiát. Íme néhány gyakoribb, feszültségszintet csökkentő módszer, amelyet a szülők az évek során a kiakadások megelőzésére használtak.

Légy nyitott a kísérletezésre, minden gyerek más és ami az egyiknél működik, a másiknál nem! Emellett más-más stratégiák lehetnek eredményesek a fortyogó fázis különböző fokozatain. Például a humor vagy a gyerek gyengéd emlékeztetése a választási lehetőségeire nagyon korai szakaszban működőképes lehet, de ha ugyanezt egy előrehaladottabb szinten veted be, akkor a hatás az ellenkezőjébe fordulhat és kiválthatja a kiakadást.

Mindenekelőtt maradj kívülről nyugodt. Ez nem mindig könnyű, ha valaki mérges vagy fizikailag rád támad:

„Nyugodtnak látszani, ha az ember éppen fél, na azt gyakorolni kell.”

Ne feledd, hogy amikor a gyerek közel áll a teljes kontroll vesztéshez, a legfontosabb teendő ennek megelőzése. Ez az idő nem alkalmas a fegyelmezés, konstruktív kritika, vagy egyéb tanítások erőltetésére. A cél csupán a károk minimalizálása - az, hogy ne égj le mindenki előtt.

Csökkentsd a szemkontaktust

A szemkontaktus kerülése segíthet csökkenteni a konfrontációt. De előfordulhat az is, hogy rá kell nézned a gyerekre, hogy kimutasd, figyelsz rá és ott vagy neki.

Nyugodtan, pontosan kommunikálj

Ne emeld fel a hangod; egy kicsit lassabban, természetesen, tényszerűen beszélj! A hanghordozásod nagyban befolyásolhatja a helyzetet. Általában növekszik a hangunk magassága és ereje, ha konfrontálódunk; figyelj oda erre és tartsd a hangerőt/hangmagasságot alacsonyan, hogy csökkentsd a feszültséget. Ha mégis vitába bonyolódtál, fejezd be - a veszekedés csak ront a helyzeten!

Ha a gyerek kiabál, egyes szülők tapasztalata szerint jó ötlet nagyon halkan, akár suttogva beszélni: kénytelen lesz ő is lehalkítani magát, ha meg akarja hallani, amit mondasz.

Próbáld elkerülni azokat a szavakat, amelyek felizgatják a gyereket, pl. „nem”, vagy „rossz”. Ha a gyerek közel van a kiakadáshoz, általában rossz ötlet olyanokat mondani neki, hogy „majd beszélünk, ha lenyugodtál”.

Kevés szót használj! Egyes szülők valójában egyáltalán nem beszélnek a gyerekhez, ha az épp kiakadni készül, mert tudják, hogy nem lesz képes feldolgozni, amit mondanak neki. Gyakran követjük el a szószaporítás hibáját, ha autistákkal beszélünk; ez különösen igaz a stresszhelyzetekre. Ha mindenképp meg kell szólalnod, tarts hosszabb szüneteket, hogy a gyerek ráérjen megérteni, mit mondtál. A túl sok beszéd tovább ingerelheti. Tálald a lehetőségeket egyszerűbben, pl.: „Úgy látom, zavar valami. Bemehetsz 15 percre a szobádba, vagy kimehetsz 15 percre a kertbe trambulinozni.”

Használj gesztusokat vagy jelnyelvet

Egyes szülőknek az válik be, ha egyszerű jel-vagy gesztusnyelvet alkalmaznak, ha a gyerek kiakadni készül, például egy előzőleg megtanult diszkrét „menj a szobádba” jelzést. Egyezzetek meg a gyerekkel, melyik jel mit jelent!

Figyelj a testbeszédre!

Mozogj lassabban, lazulj el, és tarts biztonságos távolságot a gyerektől, ha szükséges. Akár ülsz, akár állsz, ne nézz ki ellenségesen! Néha késztetést érezhetsz, hogy megérintsd a gyereket, és ezzel próbáld meg megnyugtatni. Ez általában nem jó ötlet. Lépj hátra, ne maradj a komfortzónáján belül, és találd ki, hogyan hagyhatod el a helyiséget, ha szükséges.

Bizonyos gyerekek nehezebben értelmezik a látott dolgokat, amikor idegesek, és ha nem hagysz elég teret, véletlenül is neked mehetnek, neked szaladhatnak.

Kontrolláld a légzésed!

Ez elég nehéz, ha stresszhelyzetben vagy, de már az is segít, ha tudatában vagy a légzésritmusodnak.

Tartsd kézben a reakcióidat!

„Amikor nagyon mérges vagyok, a felettesemnek ott kell lennie, de nem válaszolhat a haragomra. Az érzelemtől még mérgesebb leszek.”

Borzasztó nehéz, amikor haraggal, bántó beszéddel vagy erőszakkal találkozol, de az itt tanult kulcsmondatok ismételgetése a fejedben hasznos lehet.

Például „el tudom játszani, hogy nyugodt vagyok”, „kézben tartom a helyzetet”, „most nem szabad beszélnem”, „a gyerekemnek segítségre van szüksége”. Jusson eszedbe, hogy az alacsony feszültségszint módszer alkalmazásával legalább helyesen cselekszel az extrém körülmények között.

Távolítsd el a közönséget

Ha a testvérek is a szobában vannak, küldd ki őket (kivéve, ha a terv az, hogy a kiakadt gyerek menjen ki a szobából). Mindenképpen fontos a közönség eltávolítása, több okból is. Az első a biztonság.

A második a gyerek túlterhelésének csökkentése (sok ember, sok hang, sok mozgás). A harmadik, hogy minél kevesebben vannak jelen, annál kevésbé érzi úgy a gyerek, hogy „leégeti magát”.

Te is kimehetsz, ha úgy érzed, a gyerek biztonságban van egyedül.

Ha elegánsan kilépsz, a kiakadás esélye csökkenhet. Hagyd el a helyiséget, mondd azt „térre van szükséged”, vagy találj valami kifogást, aminek nincs köze a gyerek viselkedéséhez, pl. rakj rendet egy másik szobában. Lehet, hogy egyszerűen csak egyedül akar lenni.

Csökkentsd a szenzoros zavaró tényezőket

A háztartásban előforduló mozgás, szagok, zajok zavarhatják, irritálhatják a gyereket, főleg ha már amúgy is közel járnak a robbanáshoz. Nézd meg, mit tehetsz ez ellen, pl:

» kapcsold ki a tévét, rádiót, halkítsd le a telefonodat, ha lehet

» szüntesd meg a túl erős fényt

» ellenőrizd, vannak-e erős szagok, amik zavaróak lehetnek

» csökkentsd a mozgolódást; ülj le, vagy ha mindenképp mászkálnod kell, tedd lassan. Ha a többi ember kimegy a szobából, az is segít csökkenteni a mozgást és a zajt.

Engedd egyedül lenni a gyereket

A békénhagyás lehet a stresszcsökkentés legjobb módja, így hasznos módszer lehet, ha hagyod a gyereket bezárkózni a szobájába. Kisebb gyerekkel szükség lehet arra, hogy odavezesd, miközben azt mondod, „szünet” vagy „nyugi-idő van”. A nagyobbakat megtaníthatod arra, hogy felismerjék, ha mérgesek, és maguktól menjenek a szobájukba vagy más biztonságos helyre. Ehhez sok időre lehet szükség. Ne éreztesd azt, hogy ez egyfajta kudarc, büntetés vagy „menekülés”; csak egy jó lehetőség legyen arra, hogy leeresszenek. Olyasmit mondhatsz, hogy „egy darabig meg kell szabadulnod tőlünk, mert zavarunk téged”. Javasolhatod azt is, hogy a gyerek menjen ki a kertbe, biciklizzen vagy gördeszkázzon egyet. Ezek még a fortyogó szakasz elején lehetnek hasznosak, ha a gyerek tud vigyázni magára odakint.

Mutasd meg a gyereknek, hogy figyelsz rá és segíteni akarsz

Hagyd a gyereket beszélni, akár sokat beszélni arról, hogy mi zavarja, de ne zaklasd folyton ezzel. Úgy fogja érezni, hogy figyelsz rá, amitől kevésbé lesz mérges. Nem kell sok mindent mondanod. Ha időnként belekérdezel, pl. „És azután mi történt?”, az bátoríthatja a mesélést. Mondd meg a gyereknek, ha látod, hogy baja van, és vedd komolyan.

Azt mondhatod pl.: „Hallom a hangodon, hogy mérges vagy”. Néha előállhatsz praktikus megoldási javaslattal is, pl.: „Tudom, hogy bérlet kell neked, és el kell döntenünk, hogyan szerzünk újat”. Az egyszerű kérdések, pl.: „Kérsz inni?” is mutatják a segítő szándékot. A kevésbé konkrét kérdések, mint pl.: „Mit tehetek érted?” is elfogadhatóak lehetnek, ha a gyerek még képes tisztán gondolkodni. Ne kérdezd meg a gyereket, hogy miért mérges, mert valószínű, hogy nem tudja megmondani.

Az önbántalmazás kezelése

Vannak olyan autista gyerekek, akik bántják magukat: megütik, megkarmolják, csipkedik magukat, vagy a falba verik a fejüket.

„Ütöm a fejem, hogy megszabaduljak a visszatérő gondolatoktól.”

Autista felnőtt

Az önsértés különböző okokból történhet: lehet a túlzott harag, szomorúság vagy lehangoltság, frusztráció levezetési eszköze, vagy a szenzoros túlterhelés elleni védekezés. Sok autistának elég magas a fájdalomküszöbe, így nem is veszi észre, ha kárt tesz magában. Ha a gyerek bántja magát, beszélj a háziorvossal. Átirányíthat egy pszichiáterhez. A hosszútávú megoldások fontosak, de ha önbántalmazás történik, a legfontosabb, hogy az adott szituációt minél előbb biztonságossá tegyük. Néha elég a gyengéd beavatkozás, amely során nem veszélyezteted magad, pl. ha a gyerek a falba veri a fejét, tehetsz oda egy párnát, hogy megvédje. Ha te is megsérülhetsz vagy a jelenléted miatt a viselkedés rosszabbodik, vonulj vissza. Próbálkozz figyelemeltereléssel: rá tudod venni a gyereked, hogy mást csináljon? Egyes autista gyerekek az érzékszervi ingerkeresés miatt bántják magukat. Ha úgy tűnik, a tieddel is ez a helyzet, keress fel egy viselkedésterapeutát.

Kompromisszum

Ha lehet, köss kompromisszumokat. Ha a konfrontáció oka az, hogy megkérted a gyereket valamire, amit nem szeretne megcsinálni, megegyezhettek úgy is, hogy senki ne legyen vesztes, de te maradj a főnök. Pl.: „Oké, szerintem együtt pikkpakk megcsináljuk, aztán mehetünk reggelizni”, vagy „Oké, megcsinálom ezt, ha te meg megcsinálod azt”. Ez nem feladás, hanem annak felismerése, hogy a gyereked mérges, és meg kell előzni, hogy robbanjon.

Ha mindenképp szükség van arra, hogy a gyerek elvégezze a feladatot, próbálkozhatsz később egy más módszerrel.

Tereld a gyereket

Ha a gyereked mérges, nehezen tud tisztán gondolkodni és lenyugodni. Beavatkozhatsz és elterelheted, elfeledtetheted vele, hogy mérges. Nézzük meg, hogyan!

» Beszélj valami olyanról, amiben jó, és emlékeztesd arra, hogy szereted.

» Ha ez nyugtatja meg, akkor engedd meg neki, hadd játsszon a kedvenc játékával, vagy foglalkozzon valamivel, ami érdekli. Pl. volt egy gyerek, aki imádta a számokat, és azt kérte, adjunk neki matekfeladatokat, ha stressz éri.

» Adj neki enni vagy inni.

» Csináljatok valamit együtt, vagy akár te kezdj bele valami tevékenységbe egyedül, pl. tortasütés, TV-nézés. Az egyik családnál az vált be, hogy valami hangos zenét tettek fel és együtt táncoltak rá. Ez inkább a fortyogó fázis elején működhet.

» Ha a gyerek nem rád mérges, vagy valami olyasmire, ami veled kapcsolatos, akkor beválhat az is, hogy a nevén szólítod, azt mondod, „nézz rám”, aztán ajánlasz neki valami mást, amit csinálhat vagy amin gondolkodhat.

Ez inkább a fortyogó fázis elején működhet.

» Ha nyilvános helyen vagytok, legyen nálad pár olyan tárgy, ami megelőzheti a bajt. Pl. kedvenc játékok vagy olyan tárgyak, aminek az érzékszervi hatásait élvezi a gyerek.

Tanítsd meg a gyereknek, hogy nyugtathatja le magát

Hasznos önnyugtató módszerek lehetnek: ugrálás trambulinon, biciklizés, kedvenc zene hallgatása, vagy akár a „stimmelés” (önstimuláló viselkedés, pl. legyezés, hintázás). Légzés-vagy meditációs technikákat is alkalmazhatsz (Id. a 150. oldalon a „Hogyan maradj nyugodt” részt). Ez szinte kizárólag a fortyogó fázis legelején működik.

Humor

Ha a megfelelő pillanatban teszed, főleg a folyamat legelején, a bolondos, érthető humor feloldhatja a helyzetet. Az egyik szülőnek az az ötlete támadt, hogy amikor a fia elkezd ideges lenni, feltesz valami zenét, és léggitározik rá. A fiú egy darabig nézte, majd csatlakozott hozzá. Ha humort vetsz be, bizonyosodj meg róla, hogy a gyerek nem érzi úgy, hogy őt neveted ki, mert azzal csak felmérgesíted.

Vonj be egy másik felnőttet

Ha már nagyon nem bírod tovább és egy másik felnőtt is jelen van, akkor valami jelzéssel (pl. meghúzod a füled) vagy egy bizonyos mondattal („Megnézem a vacsorát”) jelezd neki, hogy vegye át a gyereket azért, hogy szünetet tarthass.

Alkalmazkodj a gyerek tempójához

Ha a gyerek kiakadni készül, a legjobb, ha mindent félreteszel, és vele foglalkozol. Lehet, hogy le kell mondanod egy találkozót vagy bocsánatot kell kérned a késésért egy eseményről, de először a gyereken segíts. Ha már amúgy is stresszben van, és még sietteted is, azzal csak rontasz a helyzeten.

Mit a teendő, ha jön a kiakadás?

„Nem akarok többet sikoltozni... de nem tudok leállni, nem tudok mit csinálni."

Egy kétéves autista

A kiakadás az a pont, amikor a gyerek elveszti a kontrollt. Tudjuk, hogy ez minden résztvevőnek rossz és ijesztő, de ha a gyerek eljutott erre a pontra, akkor mindenképpen meg fog történni, a legtöbb, amit tehetsz, hogy közben gondoskodsz a biztonságról. Ebben a részben azt nézzük meg, hogyan is kell ezt csinálni.

Az ábrát köszönettel átvettük az Asperger syndrome and difficult moments: practical solutions for tantrums, rage and meltdown c. műből. (Myles és Southwick; lásd az ajánlott irodalmat.)

„[A kiakadás olyan, mint] az alagút vége, amikor öröm, boldogság, megkönnyebbülés és melegség tölt el... ha valaki meg akar állítani, az ellenség... ha sikerül megállítaniuk, akkor csak visszatérek az eredeti ideges állapotba, mielőtt beléptem az alagútba. Kivéve, ha időben állítanak meg, mielőtt túl késő, és elvezetnek a hídhoz.”

Készíts támogatási tervet otthoni használatra

Szükséged lehet egy otthoni krízisforgatókönyvre. Először is beszéld meg minden családtaggal, hogy ki mit tesz a kiakadás kezelése érdekében. A testvérek is segíthetnek, ha tudnak. Az autista gyereket is vond be a tervezésbe, amennyire csak lehet. Egy leírt terv követése érezteti veled a kiakadás alatt is, hogy jobban kézben tartod a dolgokat, mintha akkor kellene kitalálnod, mit tegyél. Ha kitapasztalod, mi az, ami működik, meg is változtathatod a tervet. Az évek során valószínűleg több változtatásra is szükség lesz.

Következetes, praktikus módon kell viselkedned, különben rosszabbodhat a helyzet, ha túl-vagy alulreagálod a gyerek kiakadásának előjeleit.

Ha megvan a közös akcióterv, rögzítsd írásban!

Mit vegyünk bele az akciótervbe?

„Nem őrülünk meg, de nem is vagyunk birtokában a kontrollnak, amikor túlterhelés van az agyunkban. Beavatkozásra van szükségünk; segítség kell, hogy a krízis alatt is biztonságban legyünk.”

A támogatási tervben szerepelhetnek pl. a következők:

» mi okozza a stresszt, haragot vagy szorongást

» a gyerek fizikai vagy verbális jelzései, amikor gyűlik benne a feszültség vagy a szorongás » mivel lehet ezt csökkenteni - elterelés, taktikaváltás » mit kell elkerülni - mi az, ami csak fokozza a bajt

» ki mit tesz, ha a gyerek kiakadáson megy át.

Mi a biztonságosabb: ha a szobában maradunk, vagy ha kimegyünk?

Jó lehet, ha kiküldjük a többi gyereket, vagy kivisszük az érintettet a szobából, amikor kiakadás történik. Néha az segít, ha ottmaradunk, azonban meg kell gondolni, hogy mi rövidíti le a kiakadás idejét, csökkenti a gyereket vagy a tárgyakat ért károsodást, esetleg a saját épséged veszélyeztetésének lehetőségét. Bizonyos szülők minden gyerekre külön stratégiát alkalmaznak. Egyikük pl. a nagyobbik fiával ottmarad, mert: „Ha kimegyek, az jót tesz a kisebbik fiamnak, de a nagyabbiknál és még több stresszt okoz, utánam jön és méginkább elmond mindennek Bizonyos szülők otthagyják a gyereket, ha kiakadás történik, mert ha a gyereket küldik el, akkor az destruktívabbá válhat: „Nem lehet a szobájába küldeni, mert szétszedi, úgyhogy inkább a másik fiam meg én megyünk fel az emeletre.”

Vagy az autista gyerek egyszerűen nem hajlandó kimenni:

„A legjobb, ha először eltávolítom a húgát az útból, aztán lelépek én is...úgyse lehet kiküldeni a helyiségből."

Tedd biztonságossá a házat!

Néha szükség lehet arra, hogy a ház biztonságossá tételével akadályozzuk meg az anyagi kárt vagy a sérüléseket. Például: » vedd le a törékeny dísztárgyakat és a festményeket a falról (pár évig lehetnek a pincében) » ragaszd le valami puhával az asztalsarkokat, éleket

» a függönyt úgy rögzítsd a karnishoz, hogy könnyen lejöjjön, ha rángatja a gyerek » porcelán és üveg helyett törhetetlen edényeket használj » az értéktárgyakat, fontos dokumentumokat zárd el

» köss biztosítást azokra a tárgyakra, amiket a gyerek tönkretehet » köss egy törülközőt a kilincsre, hogy a gyerek ne tudja bevágni az ajtót » zárd be a szekrényeket, hogy a tartalmukhoz ne férhessen hozzá » szerelj zárat a testvérek szobáira, ha kell, de győződj meg róla, hogy vészhelyzet esetén be tudsz jutni. Ha a kiakadás alatt a többi gyerek veszélyben van, konzultálj szakemberrel.

» ha szükséges, erősítsd meg a saját szobád ajtaját, hogy biztonságban legyél, ha a gyerek rádtámad » a külső ajtó zárja legyen biztonságos, ha fennáll a veszélye, hogy a gyerek kiszökik és bajba kerül » alakíts ki egy biztonságos „gumiszobát”, ahol minden ki van párnázva » egyes gyerekek erőszakkal fenyegetőznek. Ilyen esetben a késeket, ollókat, krumplihámozókat, öngyújtókat, gyufát stb. zárd el, mert a család biztonsága a legfontosabb.

Ha azt látod, hogy a segítő terved egy mozzanata veszélyesebbé teszi a helyzetet, azonnal vesd el azt az elemet. Egyes szülők kénytelenek a saját hálószobájukat bezárni, ha a gyerek fizikai erőszakot alkalmaz velük szemben, vagy ha az otthagyás tovább provokálja az agressziót. Ha ezt teszed, mindenképp legyen pótkulcs valamilyen zárt, de elérhető helyen, arra az esetre, ha a gyerek zárkózna be.

Mindig kérd szakember segítségét, ha bármelyik családtag fizikai veszélyben van, vagy ha a zárak felszerelésén gondolkodsz. Lépj kapcsolatba a kerületi szociális munkással vagy a háziorvossal.

Keresheted az Autisták Országos Szövetségének InfoCentrum szolgáltatását (http://aosz.hu/ kapcsolat/) vagy keresd fel a http://aosz.hu/a-harag-megertese/ oldalt.

Minta-akcióterv

Egy példa arra, milyen az otthoni támogatási terv.

John akcióterve

Szokásos kiváltó okok

Fáradtság

„Jó nap"a suliban

Bármi újdonság otthon

Ha az emberek beszélnek a kedvenc műsora alatt

Cigarettaszag

Ha figyelmeztetés nélkül kérdésekkel zaklatják, miközben valamit csinál Ha nem figyelmeztetik időben, hogy egy adott tevékenység befejeződik Ha együtt kell ennie a többiekkel

Ha összekeverednek az ételek a tányéron

Ha olyan vacsorát kap, amit nem ő választott Ha nincs meg a saját piros tányérja

Jelek, hogy John kezd ideges lenni

Többet káromkodik, mint egyébként

Be akar menni a bátyja szobájába és szekálni

Többet tikkel az arca

Többet matat

Azt mondja, fáradt

Stratégiák fortyogó fázis esetére

Nézzük meg az ötös skálán, mennyire ideges John

Megkérdezzük, akar-e beszélgetni

Étel-ital kínálása

Felajánljuk, hogy menjen a szobájába

Nyugis zenét teszünk fel

Kikapcsoljuk a tévét

Elhívjuk sétálni, futni, biciklizni, autózni

Megkérjük a húgát, hogy maradjon a szobájában egy időre

Mit kell tenni kiakadás esetén - anyu terve Ha John szid vagy kiabál, de nem támad meg fizikailag, ottmaradok vele. Nem vitatkozom, csak üldögélek, szemkontaktus nem vagy alig engedélyezett.

Ha a szitkozódás/kiabálás pár percnél tovább tart (és biztonságos így tennem), kimegyek. Ha John követ, azt mondom, „oké, veled maradok", és visszamegyek.

Ha John megtámad vagy fenyeget, azt mondom, „időt kell hagynom neked" és visszavonulok. Zárd be magad a fürdőszobába, ha kell.

Ha öt percig csend van, gyere ki. Johnhoz nem szabad szólni még egy félóráig. Általában a nap többi részére is szüksége van, hogy teljesen helyrerázódjon.

Mit kell tenni kiakadás esetén - apu terve

Vidd el a testvéreket. ,,Menjünk el sétálni egyet", mondd nekik. Maradj nyugodt, ne kiabálj vissza. Nézz be, ha a cirkusz öt percnél tovább tart.

Ha anyu nem mond semmit, apu megint elmegy. Ha anyu azt mondja „kell egy csésze tea", apu veszi át a „műszakot".

Nagyobb incidensek, komoly fizikai fenyegetés esetén mentőt lehet hívni.

Akcióterv a házon kívülre

Ha a gyerek rendszeresen kiakad, hasznos lehet hasonló akciótervet készíteni mindenkinek, aki találkozik vele, pl. családtagok, barátok, iskolai személyzet, és azok, akikkel társaságban együtt van. A terv: » akkor működik legjobban, ha mind a szülő, mind az iskola elfogadja, hogy az autista gyerek gondozása gyakran komplex feladat és senki nem tudja mindenre a helyes választ, ezért együtt kell működni, » tartalmazzon magától a gyerektől származó információkat arról, hogy mi segít neki, ha az osztályban feszült vagy mérges » jusson el mindenkihez az információ, aki a gyerekkel dolgozik, és kerüljön következetes alkalmazásra, különben nem működik » legyen rövid és lényegre törő, mert a tanárok amúgy is elfoglaltak; a világos, konkrét információ válik be legjobban » legyen A5 méretű és laminált, hogy a tanárok és egyéb személyzet feltűnés nélkül magánál tarthassa » előfordulhat, hogy elsőre nem működik, ezért meg kell egyezni, hogy meddig várunk az esetleges módosítással » lehet, hogy egyáltalán nem működik, ilyenkor tanulni kell a hibákból és tervezzük újra » nagymértékben eltérhet az otthoni akciótervtől.

Az alábbi példa egy középiskolás diáknak készült.

John Smith iskolai akcióterve A legfőbb dolgok, amik kerülendőek, mert feldühödik Leszidás a társak előtt

Ha nem ülhet előre a teremben

Ha az utasítások nem elég világosak és egyszerűek

Ha kérdést teszünk fel neki úgy, hogy nem jelentkezik

Siettetés

Ha John a következő dolgokat teszi, lehetséges, hogy stressz alatt áll Kiteszi a „szünetet kérek" jelzést a pad szélére

Feláll

Vitatkozik

Felkiált

Nagyon csendes és sokat matat

Dörmög magában

Káromkodik

Ha John a fentieket teszi, ezeket a stratégiákat próbáld ki Barátságosan megkérdezni:„Mit segítsek?" vagy „Minden rendben?"

Kiküldeni a recepcióra egy üzenettel

Elküldeni, hogy vigyen el néhány könyvet egy ismerős tanárhoz.

Mutass rá a „szünet" kártyájára, vagy szelíden kérd meg, menjen és sétáljon egyet (John tudja, hogy ez azt jelenti, bemehet a csendes szobába 10 percre).

Ha ezek közül egyik sem működik, udvariasan kérd meg, hogy menjen ki: „tíz perc szünetet tarthatsz a csendes szobában".

Ha John nem reagál vagy nem akar kimenni a teremből, mondd azt, „John, most foglalkozhatsz a kutatásoddal". Ebből tudni fogja, hogy abbahagyhatja az osztálybeli munkát, és elmerülhet magában vagy olvashat a kedvenc témájáról, a csillagászatról.

Fontos szabályok

Ne emeld fel a hangod!

Ne harcolj vele!

Ne hatolj be a személyes terébe!

Ha John nagyon ideges, menjen vele egy tanársegéd!

Semmilyen körülmények között ne érintsd meg, csak ha kizárólag így tudod az ő vagy mások testi épségét garantálni!

Maradj nyugodt és értsd meg, hogy John-nak nehéz megérteni a saját érzéseit, és nem tudja úgy kifejezni őket, mint más gyerekek.

Ha John kiakad, esetleg küldd ki a többieket -maradjon bent egy felnőtt, biztonságos távolságban.

Kiakadás után - a lecsengési periódus

A kiakadás harmadik fázisa a lecsengés. Hogy ilyenkor a gyerek mit tesz, az sok mindentől függ, pl. milyen súlyos volt a krízis, mennyi idős a gyerek, mennyire érti, mi történt, és hogyan viselkedik vele a többi ember. Vannak gyerekek, akik egyáltalán nem is emlékeznek a kiakadás alatt történtekre.

Adj elég időt

Ha a dühkitörést az váltotta ki, hogy a gyerek nem kapott meg valamit, amit akart (és nem értette meg, miért nem kaphatja meg), akkor úgy tűnhet, hogy elég gyorsan túlteszi magát rajta.

„Teli torokból ordított, hogy több pénz kell neki. Aztán megpróbálta megfojtani magát valami madzaggal, amit a nyaka köré tekert. Belementem, bogy egy kicsit emelek a zsebpénzén. Húsz perccel azután, hogy letette a madzagot, nagyon jó hangulatban volt és megkérdezte, elmegyünk-e ebédelni a kedvenc kávézójába.”

Egy szülő

„Nem volt hajlandó visszavenni a biztonsági övét, mindenfélének elmondott. Kiugrott a mozgó kocsiból elrohant a behajtó felé. Mire megtaláltam, már nyugodtan beszélgetett a benzinkút melletti üzlet eladójával.”

Egy szülő

Ugyanakkor a leggyakoribb hiba, amit az ember elkövethet a gyerek kiakadásának elmúltával, az, hogy túl gyorsan helyezi újra nyomás alá. Még ha úgy tűnik is, hogy a gyereked túl van rajta, a legjobb, ha egy időre békén hagyod. Ez időt ad az agynak, hogy értelmezze a történteket, és a testnek, hogy egy ellazultabb helyzetbe térjen vissza (pl. csökken az adrenalin mennyisége a vérben). Lehet, hogy egyedül kell hagyni a gyereket, vagy csendre van szüksége, vagy aludnia kell - vannak gyerekek, akiknél a visszaállás több napot vesz igénybe.

Állítsd helyre a kapcsolatot

Kiakadás után előfordulhat, hogy a gyerek attól fél, elrontotta a kapcsolatát veled, vagy szégyelli magát. Tegyél meg mindent, hogy bizalmat mutass felé.

Nagyon tág határok között változik az, hogy melyik gyerek mennyire igényli kiakadás után a fizikai kontaktust. Van, akit az ölelés nyugtat meg, mást az, ha sokáig békénhagyják. Természetes, hogy nehéz a gyereket kedvesen és törődéssel kezelni, ha megsérültél a kiakadásakor - ne kényszerítsd magad rögtön erre, mindent akkor tegyél meg, ha már felkészültél rá!

Autista felnőttek osztották meg velünk, hogy gyerekként a kiakadás után nagyon törékenynek érezték magukat, és nagyra értékelték, ha a szülő megértést tanúsított és ő tette meg az első lépést a békülés felé.

Ha a gyerek rágódik a történteken, segíthet, ha mindketten írtok az eseményről (a testvérek és a többi családtag is, ha ők is jelen voltak), majd összetépitek a papírt és kidobjátok a szemétbe. Olyasmit mondhatsz, hogy „na, most már vége, igyunk valamit”, hogy meghúzd a vonalat az incidenst követően.

,,Néha olyan nehéz nyugodtnak maradnom, amikor bánt. Utána mindig megpróbálom emlékeztetni magam, hogy akármennyire bánt is engem, ő belül sokkal jobban szenved, amikor olyan dolgokat nem ért meg, amik számomra természetesek.”

Aspergeres tinilány szülője

Nő a kiakadások gyakorisága?

Ha azt veszed észre, hogy a kiakadások egyre rutinszerűbbé válnak és gyorsan követik egymást, előfordulhat, hogy egy-két hétre bizonyos tevékenységeket fel kell függeszteni. Lehet, hogy a gyereknek egyszerűen túl sok a feladat, nem tud feltöltődni. Ez esélyt ad arra is, hogy lásd, változik-e a viselkedése a pihenés hatására.

Nézd meg, mit tudsz tanulni az incidensből

Lehet, hogy elsőre nem egyértelmű, mi okozta a robbanást: túlterhelődött a gyerek, szégyelli magát valamiért, aggódik vagy fél? Megéri feltenni néhány kérdést, és kinyomozni, mi áll a háttérben. Türelmesen várd ki a megfelelő alkalmat erre.

Vannak olyan autisták, akiknél a kiváltó esemény után napokkal, hetekkel, sőt hónapokkal később következik be a kiakadás. Ezért érdemes a gyerek életében történt fontosabb eseményekről naplót vezetni, hogy lásd, van-e valamilyen minta a viselkedésében vagy a különböző helyzetekre adott reakcióiban. Bizonyos emberek kiakadásai ciklikusan jelentkeznek, pl. a születésnapjukhoz vagy valami hasonló nagy eseményhez kötve.

Ha a gyerek tolerálja, és már lenyugodott, megkérdezheted, hogyan tudsz segíteni neki a jövőben.

Általában jó ötlet együtt dolgozni ezen és megértetni a gyerekkel, hogy az ő oldalán állsz. Megkérdezheted például, hogy „Segít, ha nem megyek be hozzád, amikor így érzel?”

Lehet, hogy a gyerek nem emlékszik, mi történt a kiakadás alatt, de beszélhettek az azt megelőző fázisról és arról, mi segít ilyenkor.

Ismerd el a gyerek sikereit

Az egyik szülő úgy érezte, áttörést ért el, amikor a fia elég érett lett, hogy válaszoljon, amikor a kiakadással kapcsolatos érzéseiről kérdezte.

Szülő: Mit érzel a testedben vagy a fejedben, mielőtt kiakadnál?

Gyerek: Fáj a fejem.

Szülő: Rendben. Ha legközelebb is elkezd úgy fájni a fejed, akkor itt az ideje, bogy abbahagyd, amit csinálsz, és bemenj a szobádba.

Egy másik szülőnél az volt fontos pillanat, amikor a fia elkezdte kapiskálni, hogy a viselkedése milyen hatással van másokra:

„A rosszaság elkövetése utáni bűntudat egy új jelenség nála, amit nagy eredménynek tartunk. Azt mondja, nem érti, miért teszi ezeket a dolgokat, és nem akarja őket tovább csinálni."

11 éves aspergeres szülője

Ha a gyerek képes olyan stratégiákat alkalmazni, amikkel magától lenyugodhat és megelőzheti a robbanást, ismerd ezt el. Megpróbálhatod a vizuális jutalmazási táblázatot - pipáld ki, amikor a gyerek az egyik ilyen módszerét használja és megdolgozik a jutalomért.

Videóvisszajátszás

Bizonyos szülő afféle végső megoldásként, hogy a gyerek végre megértse, mi az eredménye a viselkedésének, felvette az incidenst (pl. verekedés, törészúzás) videóra, és lejátszotta a gyereknek. Olyan is volt, aki hangfelvételt készített, mert ezt a gyerek jobban képes volt befogadni. Ez a módszer nem megfelelő minden gyereknél, és nagyon óvatosnak kell lenni a használatakor. Ha a videóvisszajátszás módszeren gondolkodsz, a következőkre ügyelj:

» bizonyosodj meg róla, hogy már minden más kiakadásmegelőző módszert kipróbáltál, és nem maradt más megoldás

» beszéld meg a többi családtaggal és szakemberekkel, hogy tényleg ez a megfelelő út-e

» csak olyan gyerekkel fog működni, akinek már van elég önkontrollja, hogy ne ismételje meg a videón látottakat, és elég érett ahhoz, hogy képes legyen a film megnézése után változtatni a reakcióin

» akkor nézesd meg vele a felvételt, amikor nyugodt és be tudja fogadni az információt

» arra használd a filmet, hogy mindketten jobban megértsétek a történteket, és azt, hogy mi lenne hasznos az ismétlődés elkerüléséhez. Ilyeneket mondj: „próbálom megérteni, mi történt”, és kérdezd meg a gyereket: „Szerinted mi történik a felvételen?”

» figyelj arra, hogy a felvétel megnézése segítsen a gyereknek jobban irányítani az érzéseit, ne büntetés legyen

» a videót kísérő üzenet ez: ez a jelenség mindenkinek rossz, dolgozzuk ki együtt, hogy mit lehetne tenni, hogy ne kerülj sokszor ilyen állapotba

» ha a szakembereknek mutatod meg a felvételt, nem biztos, hogy értik, miért készítetted. Készülj fel, hogy el kell magyaráznod nekik, hogy csak azért mutatod meg, hogy több információt kapjanak a helyzetről.

A videó főleg olyan gyereknél lehet hasznos, akinek nincsenek emlékei a kiakadásról, bár közülük néhányan a bizonyíték ellenére is tiltakoznak, hogy ők láthatóak a felvételen.

A videónak semmiképpen nem az a célja, hogy a gyereket szégyenbe hozzuk, és ezzel próbáljuk rávenni a viselkedésszabályozásra. A legtöbb gyerek nem képes irányítani a viselkedését, ha a kiakadási folyamat elkezdődött.

A videóvisszajátszás óvatos használata az alacsony feszültségszint módszer keretében néhány esetben motiváló tényező lehet a gyerek számára, hogy próbáljon meg nem eljutni arra a pontra, ahonnan már nincs visszaút.

SEGÍTS A GYEREKNEK AZ ÉRZÉSEIT IRÁNYÍTANI

LEGJOBB ÖTLETEK_

» Győződj meg arról, hogy a gyerek tudja, mi a harag, és képes legyen felismerni, amikor érzi. Könnyebb megtanítani a problémás érzések kezelését a gyerekeknek, ha szavakba tudják önteni. Amikor mérgesek, stressz alatt vannak, feszültek vagy félnek; segítségre van szükségük hogy felismerjék és leírják a testükben tapasztalt dolgokat és a viselkedésüket.

» Találd ki, mi húzza fel a gyereket. Ha elmondani nem tudja, talán meg tudja mutatni. Egyszerű vizuális eszközöket használj, pl. egy táblázaton, amelyben különböző tevékenységek vannak felsorolva, bejelölheti, hogy mi teszi boldoggá és mi mérgesíti fel.

» Ha a gyerek a haragját tárgyakon vagy családtagokon vezeti le, találj neki biztonságos alternatív módokat a frusztráció kifejezésére, pl. tornagyakorlatok vagy vívós játék habszivacs kardokkal.

» Ha a gyerek laza és nyugodt a nap során, az segít a kitörések, kiakadások megelőzésében. Szinte bármi alkalmas lehet ellazításra: egyedüllét, trambulin, tornázás, zenehallgatás, és még sok más.

» Ha a gyerek nem tudja megmondani, mi lazítja el vagy vidítja fel, kérd meg, hogy a tevékenységeket rendezze sorba egy tízes skálán.

» Ha nem tudja, mi segíthet neki ellazulni, készülj fel arra, hogy egy csomó mindent végig kell próbálgatni vele, és utána megbeszélni, milyen volt, mi működött a legjobban.

» Sok gyereknél használnak a légző-vagy izomlazítási gyakorlatok, mert ezek garantáltan csökkentik a testi feszültséget.

» Egyszerű érzésekkel kezdd, mint „boldog", vagy „mérges", és segíts megérteni a gyereknek, amit épp érez. Aztán dolgozzátok ki, hogyan tudja a gyerek közölni, amit érez, pl. az „érző arcok" módszer, ahol rá lehet mutatni egy boldog arcra, ha a gyerek jól érzi magát, stb.

» A legfontosabb, hogy a gyerek boldog legyen és biztonságban érezze magát. Ha jól kiépített önbizalma van, akkor hosszú távon kevesebbszer fog kiakadni.

Eddig azzal foglalkoztunk, hogy te hogyan előzheted meg vagy csökkentheted a gyerek haragját, és hogyan kezelheted a kiakadásait. Ebben a részben megnézzük, mit tehet maga a gyerek az érzései kezelése érdekében.

Például ezeket:

» Tudja, hogy mi a harag, és felismeri, amikor érzi?

» Mi mérgesíti fel

» Mi segíthet lenyugtatni, ellazítani

» A harag kifejezésének biztonságos módjai

» Az érzések megértése és kifejezése

» Önbizalomépítés

Tudja a gyerek, hogy mi a harag, és felismeri, amikor érzi?

Van olyan gyerek, aki nem tudja azonosítani az átélt érzést, mint haragot. El kell neki magyarázni a haragot és a többi érzelmi és fizikai állapotot, pl. szorongást, fáradtságot.

Idézd fel, mikor érezte magát a gyerek nagyon mérgesnek, és ezen keresztül segíts neki felismerni az érzést! Például: Szülő: Mit érzel itt belül, ha valaki megver sakkban?

Gyerek: Az arcom forró lesz és meg akarok ütni embereket, de nem teszem.

Szülő: Amikor az arcod forró, és meg akarod ütni az embereket, de mégsem teszed - ezt nevezzük úgy, hogy mérges vagy.

Előfordulhat az is, hogy a gyerek tudja, mi a harag, de azt nem, hogy mikor húzza fel magát. Lehet, hogy nem ismeri fel a teste figyelmeztető jelzéseit, tehát csak akkor veszi észre, hogy mérges, amikor már elvesztette a kontrollt.

Egy szociális képességfejlesztő csoportban megkérdeztünk egy fiatal autista nőt: Honnan tudod, hogy mérges vagy?

A válasz: Olyankor kiabálok.

Ebben az esetben megnéztük, hogyan érezte magát közvetlen a kiabálás megkezdése előtt. Észrevett-e magán bármiféle változást? Próbáld meg elmagyarázni a harcolj-vagy-menekülj reakciót (ld. 10-13. old.), ha ez segít a gyereknek felfogni, mi történik vele fizikailag, amikor mérges lesz. Végezzetek együtt kutatást arról, hogy mit tesz a testtel a harag. Pl.: a karja és a válla megfeszül, a szíve gyorsabban ver, a tenyere izzad. Aztán nézzétek meg azt is, mi történik, ha boldog. Mindenképpen értse meg a gyerek azt, hogy szabad néha mérgesnek lenni; az a nem mindegy, hogy mit kezdünk a haragunkkal. Ez a fajta érzelem felismerés az autistáknak nehezen megy, de idővel megtaníthatod a gyereknek felismerni és valamilyen szinten kontrollálni az érzéseit.

Mi húzza fel a gyereket?

Ha tudod, mitől lesz a gyerek mérges, akkor elkerülheted az adott helyzetet vagy segíthetsz neki megbirkózni vele, ha mégis előáll. Lehet, hogy már tudod, mi mérgesíti fel, de sose árt mélyebben utánanézni a dolgoknak, hátha valami kimaradt. Vond be a gyereket, amennyire csak lehet!

Dolgok, amiktől boldog vagy mérges vagyok

Az alábbi táblázat egy példa arra, hogyan derítheted ki, mitől mérges a gyerek. Töltesd ki vele, vagy dolgozzátok ki együtt. Azt is hasznos lehet megnézni, mi teszi boldoggá. Ez egyrészt kellemes tevékenységgé teszi a táblázat kitöltését, másrészt a „vidám dolgokat” arra is használhatod később, hogy lenyugtasd a gyereket, és megelőzd a dühkitöréseket.

Ez és a következő ábra engedéllyel átvéve Kari Dunn Buron: A 5 can make me lose control! c. könyvéből; lásd az ajánlott irodalmat!

Lépések

1. Rajzolj egy egy ilyen táblázatot, csak nagyobbat.

2. Vágj ki 30-40 papírszeletet.

3. Írj le olyan dolgokat, amikről tudod, hogy fel-, mérgesítik, provokálják a gyereket.

4. Írj le olyasmiket, amiknek örül.

5. Olyanokat is listázz ki, amikben nem vagy biztos. Pl. egyes tanórák, iskolai színjátszókor, bizonyos ételek, időjárás, évszakok, tévéműsorok, családtagok, barátok, stb.

6. Hagyj pár papírt üresen, hogy a gyerek is megadhasson saját példákat.

7. Mondd meg a gyereknek, hogy tegye be a tevékenységcetliket a táblázat megfelelő kockáiba. Nehézségei lehetnek az érzései megértésével, így szükség lehet egy „nem tudom” oszlop hozzáadására is. Hogy megmaradjanak az adatok, vezesd fel őket magára a táblázatra.

Itt egy kitöltött példa.

Megbirkózni a haraggal

Ha már tisztáztad, mi mérgesíti fel a gyereket, azt is kiderítheted, mivel lehet ezt kezelni. Ha lehet, hagyd, hogy elkerülje az adott dolgot, vagy valami olyasmit csináljon, amitől vidám és ellazult lesz. Ebben a részben megnézzük, mik a lehetőségek.

Az autista gyerek nehezen tudja visszafogni magát, ha provokálják. Ha megbeszéled vele, mi a különbség az érzése és az érzésből következő viselkedése között, az segíthet neki a jövőben jobb kontrollt kialakítani. Az ötletekért Id. a 127-174. oldalt.

A harag-stressz-skála használata

A Csodálatos 5-pontos skála (ld. ajánlott irodalom) c. könyvben egy 5-pontos skálát alkalmaznak arra, hogy az autista gyerek megértse a különböző helyzeteket, többek között azt is, hogy hogyan kezelje a haragját. Az alábbi táblázatot ebből a műből vettük át. Lehet, hogy valami ilyesmit kell alkalmaznod a te gyerekeddel is, ha el akarod kerülni a cirkuszt.

A következő táblázat engedéllyel átvéve Mitzi Curtis és Kari Dunn Buron A csodálatos 5-pontos skála (Geobook, 2016) c. könyvéből; ld. az ajánlott irodalmat.

HARAG-STRESSZ-SKÁLA

Kezdd azzal, hogy felrajzolod a táblázatot magadnak, ugyanezekkel a címkékkel, majd a gyerek segítségével írj be saját válaszokat! Nem kell rögtön mindent teljesen kitölteni, az a lényeg, hogy a gyerek maga adja meg az információt. Fogd fel úgy, mint problémamegoldási gyakorlatot, amelyhez az ő segítsége kell. Ne arról szóljon a munka, kinek mi a hibája, inkább arról, hogy mindkettőtöknek megoldást kell találni a kiakadások megelőzésére!

A gyerek úgy érezheti, te is felelős vagy; ez mindaddig rendben van, amíg hajlandó együttműködni a megoldáskeresésben.

A végső cél olyan stratégiák kidolgozása, amelyeket a stresszes gyereknél alkalmazni lehet. Példánkban ha a gyerek „hármason” van (kérdezősködik és felesel), akkor be kell avatkozni, és kiküldeni trambulinozni vagy inni. Kezdetben előfordulhat, hogy neked kell többet dolgoznod és beazonosítani, mi okoz stresszt a gyereknek, valamint megoldást találni rá, mint pl. hogy a szobájába küldöd. De idővel megtanulhat önállóan válaszolni, ha megkérdezed, „Milyen szinten vagy?”, illetve a kérdést figyelmeztetésnek veheti, hogy ideje alkalmazni a tanultakat, és a szobájába menni.

Akár az is lehetségessé válhat, hogy a gyerek teljesen önállóan alkalmazza a kitalált stratégiákat. Ez nem megy egyik napról a másikra, de fokozatosan segít megszabadulni a kiakadásoktól.

Vedd sorra a lehetőségeidet

Ha a gyerek mérges lett, próbáld meg megértetni vele, mi történt, és mik a lehetséges megoldások abban az esetben, ha a jövőben ez újra megtörténik. Jobban megértheti, ha lerajzolod neki. Nyugi, nem kell festőművésznek lenned!

Az alábbi példában John eszik, a húga az asztalhoz fut, hogy bosszantsa. Ettől John mérges lesz, de van választási lehetősége - vagy elmondja anyunak, és jutalmat kap, mert nem állt bosszút, vagy megüti a kislányt, és elveszít egy jutalompontot.

Ezt a módszert csak akkor használd, ha a gyerek tényleg képes nem odavágni. Győződj meg arról, hogy nyugodt és felfogja az információkat, amit közölsz vele! Magyarázd el, hogy szeretnél segíteni neki magától rájönni, mit tehet akkor, ha mérges. Ne próbáld meg ráerőltetni, mi a „helyes”, csak érd el, hogy jobban megértse a saját érzelmeit és reakcióit! A pálcikaemberek és gondolatbuborékok is hasznosak lehetnek az érzések kifejezését kísérő gondolati folyamatok megértésében.

Itt egy másik egyszerű rajz, amellyel a gyerek megtanulhatja a problémamegoldást dühöngés helyett. Amikor ilyen példákat mutatsz egy autistának, ne feledd, milyen nehéz kontrollálnia az érzelmeit!

A rajzok mellett az is hasznos lehet, ha felírod valahová a gyereknek a kulcsfontosságú üzeneteket arról, mit tehet harag esetén az odavágáson kívül. A következő példa a szociális történetekre hasonlít - ezek rövid, néha képekkel illusztrált történetek, amelyek különböző helyzetekről szólnak, és arról, hogy az autista ember ilyenkor mire számít vagy mit tesz. (Mintaként lásd Szaffner Éva - Gosztonyi Nóra: Szociális történetek, Geobook, 2015.)

Amikor mérges vagyok

Szabad mérgesnek lenni.

Mindenki mérges néha. Ahogy felnő az ember, megtanulja, hogyan kezelje a haragját.

Ez azért kell, hogy mindenki biztonságban legyen. Fontos, hogy akkor is tudjunk gondolkodni, ha mérgesek vagyunk.

Megtanulhatom, hogyan dönthetek jól akkor is, ha mérges vagyok. Ez nagyon felnőtt dolog.

Ezek a jó választások harag esetén:

Megmondhatom valakinek, akiben megbízom, hogy milyen mérges vagyok; otthagyhatom azt, aki idegesít; vagy hallgathatok hangos zenét.

Megpróbálok továbbra is gondolkodni, és jó döntéseket hozni, hiába vagyok mérges.

A „forráspontok" kezelése

Ha tudod, hogy bizonyos dolgok érzékenyen érintik a gyereket (pl. ha azt mondod neki, hogy hagyja abba a számítógépezést), segíthet, ha leírod, mik a lehetőségeid ilyenkor. A lenti táblázatot egy szülő készítette, és kirakta a gyereknek, hogy mindig előtte legyen, mik közül választhat. A szülők megengedték a gyereknek, hogy 15 percig gondolkozzon azon, mit választ, aztán visszajöttek megkérdezni, hogy döntött. Ez segített neki megérteni, mik a lehetőségei, és mik a tettei következményei.

A következő oldalon egy hasonló példában információt találunk a gyerek érzéseiről is, ez szintén a segítségünkre lehet.

Lépj ki a helyzetből

Tanítsd meg a gyereknek, mit mondjon, ami segíthet neki megbirkózni a helyzettel vagy kimenekülni belőle, ha nyomás alatt van, pl,: „Bocs, nem értem, mit mondasz”, „Bocs, ki kell mennem öt percre”, vagy „Kezdem elveszteni a fejem. El kell mennem innen”.

Stresszcsökkentő készlet

Rakj össze egy hordozható készletet olyan helyzetekre, amelyektől a gyerek mérges lesz vagy megijed! Ebben ilyesmik lehetnek: ivóvíz, egy vers, füldugó, kép egy kedvenc helyről vagy témáról, gumilabda, stresszlevezető tárgy, szorongatnivaló gyakorlóeszköz. Lehetnek benne továbbá jelzőkártyák, olyan emlékeztető mondatokkal, mint: „Fenntartom a kontrollt”, „Mérges vagyok, de nyugodtan viselkedem”, vagy „Elszámolok tízig, hogy megnyugodjak”.

Szerepjáték

Próbálj ki szerepjátékokat otthon, hogy megmutasd a gyereknek, mit tehet nehéz helyzetben. Erre olyan időpontot válassz, amikor nyugodt és befogadó.

Például begyakorolhatjátok azt, hogy menjen be a saját szobájába, mielőtt kiakadna. Bizonyos autista gyerekeknél a szerepjáték a legjobb tanulási mód, mert sokkal jobban emlékeznek rá, mit kell tenniük, ha előzőleg eljátszották.

Tervezd meg, mit tehet a gyerek kiakadás esetén

Magyarázd el a kiakadás három fázisát egy nagy darab papíron, és beszéld meg a gyerekkel, mit lehet tenni egy-egy fázis alatt!

Fogadd el, hogy bizonyos dolgokat nem tudsz irányítani

Van, hogy olyan dolgok mérgesítenek fel (pl. egy közlekedési dugó), amikkel nem tudunk mit kezdeni, mert kívül esnek a hatókörünkön. Egy szülő így birkózott meg ezzel:

„Kijelöltem minden napra egy olyan időt, amikor a gyerekemmel leülünk és az aggodalmainkat, feszültségeinket kibeszéljük, és megpróbálunk megoldási javaslatokkal előállni. A papírlap aljára tettem egy „nem az én hatásköröm” dobozt is, ahova beírta azokat az aggodalmat vagy stresszt okozó dolgokat, amelyeket nem tud befolyásolni. Elmondtam, neki, hogy megtehetjük, hogy nem törődünk ezekkel a dolgokkal, mert úgyse tudunk mit csinálni velük, és ha olyanon aggódunk vagy mérgelődünk, amit nem tudunk befolyásolni, az hülyeség és időpocsékolás. Ettől még az eszünkbe juthat a dolog, de ilyenkor gondoljunk másra.”

A gyereknek szüksége lehet elterelő kártyára, amin a pozitív alternatívák vannak, amikre gondolhat.

Értsük meg a harag következményeit

Ha a gyerek olyasmit tesz tönkre, amiből másikat kell venni, hasznos lehet kötelezni arra, hogy legalább egy jelképes összeggel járuljon hozzá ehhez. Lehet, hogy el kell magyaráznod, hogy megérted, hogy nem így akarta, de a tetteknek következményeik vannak.

Jó ötlet lehet az is, ha megtanítod a gyereknek, hogyan mutassa ki, ha sajnálja, hogy eltört valamit vagy megütött valakit. Pl. úgy, hogy ír egy bocsánatkérő levelet.

Sokszor fontos a testvéreknek, hogy ki legyen elégítve az igazságérzetük, ha a testvérük bántotta őket vagy tönkretette valamijüket. Biztosítsd őket arról, hogy velük is törődsz, de kerüld el a további kiakadásokat!

Magyarázd el a harag kordában tartásának előnyeit

Ha lehet, beszéld meg a gyerekkel, milyen előnyökkel jár, ha kezeljük a haragunkat. Ettől az ember jobban alszik, kevésbé feszült, több energiája van más dolgokra, mások jobban kedvelik és kevésbé lesz zaklatásnak kitéve. Segíthet az elhelyezkedésben, a továbbtanulásban és az önálló életben is.

Idősebb gyerekeknek meg lehet említeni, milyen hatása van az irányítatlan haragnak a testre (magas vérnyomás), az elmére (stressz, depresszió), és az életre (ha megtámadsz valakit, elvisz a rendőr).

Mutass rá arra, hogy mindenkinek fékeznie kell magát; jó, ha van valaki a gyereked környezetében, akire felnéz, és alkalmas példaképnek.

Végül hass a gyerek eszére! Például: okos dolog, ha nyugodtan nemet mondasz, elhagyod a konfrontáció helyszínét, és szólsz egy felnőttnek.

A harag kifejezésének biztonságos módjai

Sok szülő szerint helyes, ha a gyerek biztonságosan le tudja vezetni a fizikai agressziót, például az alábbi gyakorlatokkal.

» Intenzív keringésjavító gyakorlatok, pl. futás, súlyzózás, fallabda, úszás, biciklizés. A biciklivel óvatosan járj el, ha a gyerek rossz hangulatban van, és nehezen figyel oda a többi közlekedőre és a táblákra.

» Játékos vívás habszivacs gyakorlókarddal vagy valami hasonlóval. Szabályozd le a „harcot”, pl. csak egy bizonyos szőnyegen folyhat a meccs, és nem lehet fejre célozni. A gyerek használhat nagy plüssmackót, párnát is „partnerként”.

» Dolgok összetörése engedélyezett módon, pl. az újrahasznosítandó műanyagpalackok vagy alumíniumdobozok összepréselése.

» Meg lehet próbálni az önvédelmi vagy nem támadó jellegű harcművészeti oktatást. Ez erősíti az önbizalmat és az önértékelést is. Óvatosnak kell lenni ezzel, mert a gyereknek meg kell értenie, hogyan és mikor használhatja a tanult technikákat. Olyan tanárt/edzőt kell keresni, aki érti az autizmust. A cél az, hogy levezessük a feszültséget, és nem az, hogy másokat bántson vagy függővé váljon a harcművészettől. Mint minden más stratégia esetén, itt is ügyelj arra, meddig pozitív a hatás.

» Ha a gyerek gyakran verekszik, el lehet terelni a tárgyak felé. A boxzsák és a boxkesztyű jobb alternatíva lehet, mint a verekedés, amíg nem találtok valami hosszabb távon hatásos haragkezelési módszert. Egyes szülők sportboltban kapható arcvédőt viselnek, így a gyerek biztonságosan adhatja ki a mérgét rajtuk. Figyelj oda és szabj korlátokat - magyarázd el, hogy hol és mikor alkalmazható ez a módszer. Ugyanúgy, mint a harcművészetnél, a cél a feszültség kontrollált levezetése, nem mások bántása vagy a tárgyakkal kapcsolatos függőség kialakítása. Ügyelj arra, meddig pozitív a hatás.

Vannak ennél kevésbé direkt módjai is az indulatok

levezetésnek.

» Hallgasson hangos zenét!

» Beszéltesd a gyereket! Sok autista az ideje legnagyobb részét a saját gondolatai között tölti. Nehezen teszik a helyükre a dolgokat, vagy értik meg a kontextust, így biztonsági szelep híján nagyon felgyűlhet bennük a feszültség. Néha egyszerűen annyi is elég, hogy meghallgatod a gyereket, amint elmeséli, milyen napja volt, vagy egy adott eseményt, ami felhúzta vagy megijesztette. Ezt kombinálhatod némi fizikai aktivitással.

» Ha a gyerek sokat káromkodik, keretek közé szoríthatod ezt, pl. csak a hálószobában káromkodhat, ha az hangszigetelt (ha nem, akkor meghatározhatod, milyen szavakat használhat).

» Írjatok tiltakozó levelet egy adott esetben, de figyelmeztesd a gyereket, hogy a válasz nem biztosan az lesz, amire számít.

» Magyarázd el és mutasd be, mit jelent asszertívnek lenni. (asszertív viselkedésforma, melyben adott érzelmi konfliktusban az egyén úgy képes érvényesíteni a szükségleteit, hogy közben a másik fél szükségleteit is tiszteletben tartja.) Ez segíthet a gyereknek szavakkal kifejezni az álláspontját az ökle helyett.

Az asszertivitási képességeket óvatosan kell megtanítanod, hogy a gyerek tudjon egyensúlyozni a durva szókimondás és a véleménynyilvánítás között. Ez jelentheti panelkifejezések tanítását is, pl.: „Bocsánat, de én nem így gondolom... öt perc időre van szükségem”. Sokat segíthet egy asszertivitás kurzus, ha olyan tartja, aki ért az autizmushoz.

» Hordj magadnál „Autista/aspergeres vagyok” kártyákat, hogy oda tudd adni az embereknek, ha a gyerek túl mérges vagy frusztrált lesz, hogy tudják, inkább csendben kell maradniuk.

Néha muszáj időkorlátot szabni ezeknek a tevékenységeknek. Pl. tapasztalhatod, hogy a gyereknek segít a hangos zene megszüntetni a haragot egy bizonyos mértékig, de csak akkor, ha nem hallgatja fél óránál tovább. Bizonyosodj meg róla, hogy a tevékenység nem gerjeszt-e még több aggressziót, és ha igen, akkor függeszd fel, és próbálj ki valami mást, vagy kérj tanácsot!

Hogyan maradj nyugodt

Bár minden autista gyerek megél valamennyi szorongást és stresszt, sokuk tudja azt is, hogy mi segít neki lenyugodni, ellazulni, és visszanyerni a kontrollt. Ezt sajnos nem mindig tudják nekünk elmondani, ezért nekünk kell kinyomoznunk. Ha a gyerek nem tudja megmondani, mitől lazul el, különböző tevékenységek közben kérdezd meg tőle, hogy egy tízes skálán hogyan értékelné a feszültségszintjét. Vagy kérd meg, hogy bizonyos tevékenységek előtt és után adjon hasonló értékelést. Ha egy tevékenységet megnyugtatónak talál, magyarázd el, hogyan használhatja ezt, amikor mérges. Ha a gyerek nem tudja, mi nyugtatja meg, próbálkozz, improvizálj! Az új tevékenységet olyankor mutasd be, amikor a gyerek jó hangulatban van, hogy ne utasítsa vissza.

A cél az, hogy a gyerek képes legyen felismerni, ha feszült vagy mérges, és tudjon kezdeni ezzel valamit: magyarul legyen egy „megküzdési stratégiája”. Itt van néhány olyan tevékenység, amit a gyerek megnyugtatónak találhat Jusson eszedbe, hogy számára más dolgok lehetnek kellemesek, mint neked. Pl. a legtöbb ember a lágy zenétől lenyugszik, de a gyereket ez idegesítheti.

» Garantált pihenő időszak a szobájában.

» Zenehallgatás fülhallgatóval.

» Foglalkozás egy kedvenc témáról, „előadás” egy speciális érdeklődési területről.

» Számítógépes játék - ezzel óvatosan, mert ellenkező hatást is elérhet.

» Mozgás, pl. úszás, séta, biciklizés a természetben vagy a közeli parkban.

» Könyv-vagy újságolvasás.

» Keresztrejtvény és hasonló játékok.

» Rágógumi, nyalóka.

» Nassolás, ivás.

» Egy boldog/nyugodt hely elképzelése.

» Aromaterápia.

» Légzőgyakorlatok.

» Izomlazítás.

» Masszázs: sok gyerek, aki nem bírja a finom, gyengéd érintést, szereti az erős masszázst.

» Önmasszírozás (karok, halánték, stb.)

» Lassan elszámolás 10-től 1-ig (közben elképzelve, hogy a stressz-szint éppen így csökken).

» Háziállatok (bár bizonyos gyerekek dühükben bánthatják az állatot).

» Forró fürdő.

» Trambulinon ugrálás, hintaszékben hintázás.

» Jóga, tai chi.

» Agyagozás.

» Szabadnap: egy-egy napra engedd meg neki, hogy visszavonuljon a kedvenc helyére.

» Hálózsákba bújás.

» Füldugó viselése, hogy kizárja a zavaró zajokat.

» Egy kedvenc relaxációs tárgy simogatása.

» Akváriumnézés (ezzel is óvatosan, ha dühös a gyerek, mert törékeny).

» Vibráló, meleg vagy hideg párnák.

» Lábáztatás.

» Lávalámpa (szintén törékeny).

» Illatgyertyák vagy illatos olajok, pl. vanília, levendula (felügyelettel).

» Stimmelés (legyezés, körbeforgás, hangadás). (A stimmelés (azaz önstimuláció) olyan viselkedésformák összefoglaló neve, amiket az autista emberek használnak arra, hogy kényelmesebben érezzék magukat. Sokszor köze van az érzékszervek sajátos működéséhez.)

A gyógyszerek és bizonyos ételek, adalékanyagok is kihathatnak a viselkedésre. MINDIG kérdezd meg a háziorvost vagy kezelőorvost, mielőtt változtatsz az étrenden vagy a gyógyszerelésen.

Figyeld meg, mi a jó a gyereknek

Ha közvetlenül meg tudod kérdezni a gyereket, mi nyugtatja meg, az csodás. Ha nem, akkor figyeld meg a viselkedését, és az elejtett megjegyzéseit, mert sokat tanulhatsz ezekből. A következő példákat szülőktől gyűjtöttük.

Egy 12 éves fiú a szülei irodai székében pörgött a kedvenc zenéjére, és ettől ellazult. Egy másik gyerek a hintaszék mozgását találta kellemesnek. Egy nyolcéves autista azt mondogatta, amikor feszült volt: „Anyu, megfognád a fejem?". Az anyja rájött, hogy tulajdonképpen fejmasszázst kér, mert ez meg tudja nyugtatni.

Egy tízéves a parkban sétált az apjával, és egyszer csak rámosolyogva kijelentette: „Itt jó, mert csend van". Az apa saját bevallása szerint korábban soha nem gondolt arra, hogy a háttérzaj hogyan befolyásolja a fiát, illetve hogy egy csendes helyen tud igazán feltöltődni.

A mozgás és a szenzoros ingerek különösen a kisebbeknél lehetnek fontos stresszcsökkentési módszerek.

,,Láttunk egy balesetet az úton hazafelé, és ezután egy szót sem szólt, amíg haza nem értünk. Mikor megérkeztünk, akkor se szólt semmit, hanem egyenesen a trambulinjához ment, és kb. 40 pecig azon ugrált."

Kilencéves autista gyerek szülője

A légzéskontroll elsajátítása

A 129. oldalon megemlítettünk két egyszerű relaxációs technikát, ami alkalmas lehet az autista gyerekeknél: a légzőgyakorlatokat és az izomlazító gyakorlatokat. Mindkettőt meg lehet tanítani otthon.

A légzéskontroll segít csökkenteni a testi feszültséget. Ez azért könnyíti meg a konfrontációval való megbirkózást, mert a test nem úgy fog reagálni, mint egy harcolj-vagy-menekülj szituációban (ld. 10. old.). A légzőgyakorlatokat alkalmazhatod nappal, amikor épp stressz alatt vagy; nem csak a gyerekre lehet jó hatással, de rád is. Ez egy olyan módszer, ami garantáltan ellazítja a tested.

Először is lassan engedd ki a levegőt. Aztán lassan lélegezz be az orrodon addig, amíg a rekeszizmod megemelkedik - tedd a kezed a hasadra, hogy érezd, hogyan mozog. Számolj el háromig, majd engedd ki a levegőt a szádon keresztül. Ismételd a folyamatot 3-6 alkalommal, és érezni fogod, ahogy ellazulsz.

Ezt a technikát be kell mutatnod a gyereknek, hogy megértse, miről is van szó. Figyelj oda, hogy tartsa a tempót, és ne lélegezzen túl gyorsan vagy túl mélyen; ezek gyakori hibák. Túlzásba se vigye a gyakorlatot, 3-6 ismétlésnek elégnek kell lenni.

A légzéskontroll gyakorlatról készíthetsz vizuális emlékeztetőt a gyereknek. A következő ábrákat készítsd el kis kártya formájában: valaminek a képe, aminek az illatát szereti a gyerek; a számok 1-től 3-ig (ennyi másodpercig kell benntartani a levegőt); és egy buborékfújást ábrázoló kép. Szöveget is mellékelj hozzá: mély Belégzés (ezt csinálod, amikor a kedvenc illatodat érzed); számolás 1-3-ig; Kilégzés (mintha óvatosan buborékokat fújnál).

Az izomlazító gyakorlat elsajátítása

Te és a gyerek kipróbálhatjátok az izomlazítást is.

A gyakorlat célja, hogy elejét vegye az izmokban a feszültség felgyülemlésének. Minél jobban el vannak lazítva az izmok, annál kevésbé valószínű, hogy harcolj-vagy-menekülj reakció következik be.

Győződj meg róla, hogy a gyerek képes biztonságosan megfeszíteni az izmait, vagyis nem olyan feszesen, hogy megsérüljön. Megkérheted, hogy lassan keményítse meg a karját, lábát, és közben figyelje meg, hogy mikor elég feszes, de még nem görcsös. Vagy kérd meg a gyereket, hogy tegye rád a kezét, miközben elvégzed a gyakorlatot.

» Húzd fel a vállad, majdnem a füledig. Maradj így 10 másodpercig. Aztán hagyd leesni.

» Húzd be a könyököd a törzsedhez. Hajlítsd be a karod, hogy a kezed a válladnál legyen, és szorítsd ökölbe a kezed, amilyen erősen tudod. Maradj így tíz másodpercig, majd engedj ki.

» Feszítsd meg a hasizmod. Maradj így tíz másodpercig, majd engedj ki.

» Koncentrálj a lábfejedre, ahogy állsz. Feszítsd be a feneked és a combod, hajlítsd be a lábujjaid. Maradj így tíz másodpercig, majd engedj ki.

» Koncentrálj a légzésedre. Végy mély levegőt az orrodon át. Tartsd bent pár másodpercig, majd fújd ki a szádon. Ahogy kiengeded, érezd, hogy az arcizmaid elernyednek, a szemed és a szemhéjad elnehezedik. Fokozatosan lazítsd el az állkapcsod. Hagyd a vállad és a hasad ellazulni. Hagyd a végtagjaid elnehezülni.

» Folytasd a lassú légzést, amíg úgy nem érzed, hogy mozdulatlan, meleg és nehéz vagy. (Más szavakkal is leírhatod az ellazulás érzését.) Készíthetsz vizuális emlékeztetőt (egy kis kártyát) a gyakorlathoz, amit a gyerek magánál hordhat. Vagy készíts hangfelvételt, amit lejátszhat magának!

Az érzések megértése és kifejezése

Józan belátással nyugodtan kimondhatjuk, hogy az autisták (ugyanúgy, mint bárki más) néha elvesztik a fejüket és nem mindig hoznak „helyes” döntést. De ha segítesz a gyereknek megtanulni, hogyan fejezze ki az érzéseit és hogyan beszéljen róluk, csökkentheted a kitörések és krízisek gyakoriságát. Szülőktől gyűjtöttünk példákat arra, hogy milyen módszerekkel segítenek a gyerekeiknek az önkifejezésben.

Hagyj teret a gyereknek

Minél nyugodtabb a gyerek, annál valószínűbb, hogy képes szavakat formálni és beszélni. Menj el autózni, vagy sétálni, vagy üljetek le valahol, ahol nyugi van. Bizonyos gyerekeknek sok idő kell, hogy megszólaljanak, úgyhogy ne sürgesd. Jusson eszedbe, hogy a te gyerekednek több feltöltődési időre van szüksége, mint más gyerekeknek. Ha ezt nem kapja meg, kevésbé lesz képes szociálisan működni, és többször fog kiakadni.

„Ha a nappaliban tévét néz, csak beülök vele és olvasok. Nem mondok semmit. Néha beszél, néha nem. Beletelhet egy félórába is. De ha az apja ott van, szinte soha nem kezd el beszélni."

Egy szülő

Tanuljatok az érzelmekről

Hasznos lehet, ha a gyerek otthon vagy az iskolában érzelmekkel kapcsolatos projekteken dolgozik.

Az egyszerűekkel indíts, pl. boldog és mérges, aztán jöhet a szomorú, félős, nyugodt, és a komplexebb dolgok, ha képesek ezeket is megbeszélni. A legkisebb autista gyerekeknél még az sem biztos, hogy tudják, mit jelent a boldogság vagy a szomorúság. Előfordulhat, hogy azzal kell kezdened, hogy listát írsz a gyerek kedvenc tevékenységeiről. Magyarázd el, hogy akkor boldog, amikor ezeket csinája.

Ugyanezt a többi érzéssel is lejátszhatod, pl. a haraggal vagy a szomorúsággal. Aztán megkérdezheted tőle, hogy mit lehet tenni, ha az ember szomorú vagy mérges. Hogyan vidulhat fel vagy nyugodhat le? Ha kommentálod a gyerek viselkedését, az segíthet neki azonosítani, milyen hangulatban van épp. Pl. „Megpróbálhatom kitalálni, mit érzel? Úgy tűnik, jól vagy, mert sokat mosolyogsz és nevetsz.” Vagy „Fel-alá járkálsz. Ezt néha akkor csinálja az ember, ha mérges. Mérges vagy?”

Beszélj a saját érzéseidről

Néha beszéld ki a saját érzéseidet (de ne olyan dolgokat, amik rosszul esnek a gyereknek). Ezzel is többet megértenek abból, hogy mit miért érzünk. Pl.: „Ma jó kedvem van, mert korán hazajöhettem a munkából.” Ha mérges vagy, mondd el a gyereknek, és azt is, hogy szükséged van egy kis időre a saját szobádban. Ha lehet, ezt még azelőtt tedd meg, mielőtt elkezdenéd felhúzni magad, hogy nyugodt maradhasson a hangod. Ezzel példát adhatsz a gyereknek, hogy hogyan küzdheti le a saját indulatait.

Írd le az érzéseidet

Fogj egy nagy darab papírt, és írjátok vagy rajzoljátok le, mit éreztek. Segít, ha ezt te magad teszed meg először. Rajzolj vagy írj arról, milyen napod volt, engedd szabadjára a művészi fantáziád. Pl.:

sok piros kaotikus firka jelenthet rossz napot, a gyengéden hullámzó kék vonalak meg azt, hogy nyugodt vagy. Ha megmutatod, hogy ez fontos neked, a gyereknek leeshet, hogy ez jó módszer az érzések kifejezésére, és ezért csatlakozhat hozzád a rajzolásban (ugyanazon a lapon vagy egy másikon). Ha ez nem történik meg, akkor is folytasd a rajzolást, hogy a gyerek lássa, nem arra megy ki a játék, hogy őt mindenképpen szóra bírd.

A„hangulatjelek" használata

Tegyél „hangulatjeleket” (különböző hangulatot mutató arcképeket, emotikonokat) a falra, hogy a család bármelyik tagja rámutathasson a hangulatának megfelelő arcra. Itt egy példa.

Jeltáblák készítése

Lehet, hogy a gyereked kis táblákat szeretne készíteni, és kitenni a szobája ajtajára, mit érez éppen, pl. „Ne zavarj” vagy „Rossz passzban vagyok”. Ezeket az egész családnak tiszteletben kell tartania ahhoz, hogy a dolog működjön.

Vezess naplót

Bátorítsd a gyereket, hogy naplót vezessen és írja bele, mi aggasztja, vagy mi mérgesíti fel. Lehet, hogy neked kell lediktálnia, vagy a mobilját kell használnia, hogy felvegye a gondolatait és érzéseit későbbi elemzés céljából.

A haragot kiváltó dolgok leírásán kívül arról is meggyőzheted a gyereket, hogy leírja, mit tett a harag kezelése érdekében, és a módszere működött-e vagy sem. Arról is írhat, hogy mi teszi boldoggá.

Ha a gyerek nem akar - vagy nem tud - sokat írni, próbálj ki egy ilyen egyszerű „stressz-skálát”. Ezen be lehet jelölni, miket érzett aznap és megkönnyítheti a beszélgetést ezekről az érzésekről és arról, mi tette feszültté.

JOHN NAPJA - STRESSZNAPLÓ

Használhat saját stressz-skálát is, például egy ilyen 5-pontost:

Illusztráld, hogyan érzik magukat az emberek

Rajzolj pálcikaembereket beszéd-vagy gondolatbuborékokkal, hogy meg tudd magyarázni mások gondolatait, érzéseit, és indítékait!

A következő példát a fiatal autista Anwar és az anyja készítette. Anwar azelőtt kiabált az anyjával, mert feltételezte, hogy az anyja tudja, mire gondol. Az anya pálcikaemberek segítségével magyarázta el neki, hogy ő nem tudja Anwar fejéből kitalálni, vagy kiolvasni, mi baja a fiának.

A következő ábra azt mutatja meg, hogy milyen érzelmi hatása van, ha bántjuk a testvérünket.

Az érintett gyerek addig nem értette, miért fél tőle a nővére, amíg a szülők pálcikaemberekkel meg nem mutatták neki.

Nonverbális módok az érzések kifejezésére

Nem mindenki képes az érzéseiről beszélni, de lehet, hogy a gyereked szimbólumok vagy gesztusok segítségével el tudja mondani, milyen hangulatban van. Pl. „like” jelet*, lefelé mutatást vagy a laposan kinyújtott tenyeredet mutathatod, hogy ellenőrizd a gyerek szorongási vagy feszültségi szintjét. Tanítsd meg neki is ezt a technikát, hogy jelezhesse feléd, mit érez éppen.

Egyes gyerekek szívesen jelzik színkódolt karkötővel vagy hajgumival, hogy milyen a hangulatuk. Pl. alkalmazhatod a közlekedési lámpás rendszert: piros = hagyj békén, sárga - beszélhetsz hozzám, de lásd, hogy feszült vagyok, zöld = jó hangulatban vagyok, beszélgethetünk. Mindenki, aki a gyerekkel foglalkozik, egységes szimbólumrendszert használjon. Te is viselhetsz színes karkötőket, pl. egy zöldet a bal csuklódon és egy sárgát a jobbon, és ha úgy gondolod, a gyerek jól van, emeld fel a zöld kezedet vagy mutass rá; ha úgy gondolod, kezd feszültté válni, akkor a másikat emeld fel vagy arra mutass rá. Előzőleg egyezzetek meg, mi a teendő, ha a gyerek sárgára vált.

Hangulatkifejezés a speciális érdeklődési kör segítségével

Ha a gyereknek van különleges érdeklődési köre, az is segíthet kifejezni az érzéseit. Pl. az egyik gyerekünk nem tudott szabadon beszélni az érzéseiről, de ha azt mondta, „Metallica”, már tudtuk, hogy feszült, és ha azt mondta, „Mozart”, akkor tudtuk, hogy nyugodt állapotban van. Egyéb lehetőségek:

» autók: a motor simán jár, ha jól érzi magát; túlmelegszik, ha sok a stressz

» időjárás: napsütés jelzi a jó hangulatot, viharfelhők a feszültséget

Önbizalomnövelő módszerek

A gyerek önbizalmát azért fontos növelni, mert gyakran erős szorongást él meg, és néha akár depressziós érzései is lehetnek. Lehet, hogy csak otthon, olyan emberek között, akik szeretik és elfogadják, tud igazán önmaga lenni. Az önbizalomnövelés egy fontos része azt megértetni vele, hogy az ő oldalán állsz. A megértési szintjétől függően valami ilyesmit mondhatsz neki:

„Nem akarlak megváltoztatni, jó vagy úgy ahogy vagy, de mindenkinek egy bizonyos módon kell viselkednie, hogy kijöjjünk a többi emberrel. Tudom, hogy nem logikus, és hogy az emberek néha furcsa dolgokat tesznek és mondanak, de ha boldogan akarsz élni, segít, ha egy kicsit megjátszod magad, hogy könnyebb dolgod legyen neked is és nekik is.”

Minél jobban bízik magában a gyerek, annál boldogabb lesz, és annál jobban képes lesz majd kordában tartani a haragját. Lássunk néhány javaslatot az önbizalomnöveléshez!

Pozitív visszajelzés, dicséret

„Senki nem mondta meg, hogy mi az, amit jól csinál ok.”

Autista felnőtt

Sok autista - nagyobb gyerek és felnőtt - szerette volna, ha a szülei közük vele, mikor volt udvarias vagy barátságos, vagy mikor csinált jól valamit.

De azt is, hogy miért volt az úgy jó, hogy tudja, mit kell csinálnia legközelebb.

Próbáld meg megdicsérni a gyereket, ha sikeres, és pontosan mondd meg, mivel vagy elégedett.

Pl.: „Barátságos dolog volt tőled, hogy beszéltél azzal a fiúval, aki egyedül volt, mert a beszélgetéssel boldoggá tetted.” A helyes cselekvésért adott dicséretek növelhetik a gyerek önbizalmát.

Van, aki szereti, ha agyondicsérik; mások inkább azt, ha vidám, de semleges módon, felhajtás nélkül dicsérik meg őket; és vannak olyanok is, akik nem szeretik a dicsérgetést. Ha a gyerekednek a direkt dicséret nem tetszik, akkor is jelezheted felé, hogy tisztában vagy az eredményeivel: „Észrevettem, hogy jó jegyet kaptál a külön feladatért”.

Azt is megpróbálhatod, hogy cetliken kedves üzeneteket hagysz, vagy egy másik felnőttel beszélgetsz a gyerekről úgy, hogy ő is hallja. Az egyik szülő elmagyarázta a fiának, hogy ha háromszor megszorítja a kezét, az azt jelenti, „szeretlek”. Egy másik szülő arról számolt be, hogy a lánya jobban szereti, ha azt mondja „tíz pont”, a „remek munka” vagy a „jól csináltad” helyett.

Olyan módon bátorítsd a gyereket, ami tényleg jól esik neki

Sok autista fiatalnak van valamilyen erős érdeklődése vagy kedvenc hobbija, és talán van is a környéken olyan szakkör vagy klub, ami ehhez kapcsolódik. Ez jó módja az önbizalomnövelésnek, és mivel a klub a kedvenc érdeklődési körükkel foglalkozik, a beszélgetés is könnyebb lesz.

Lehet, hogy sok tevékenységet végig kell próbálgatnod, mire rájössz, hogy mit szeret a gyerek, mit csinál szívesen. Esetleg többször el kell vinned az adott klubba vagy csoportba, mert sok autista gyerek nehezen szokik hozzá az új élményekhez.

„Van egy szabályunk, hogy egy új dolgot legalább háromszor ki kell próbálni, mielőtt eldöntöd, tetszik-e."

Autista fiatal szülője

Csatlakozz a gyerekhez a kedvenc tevékenységében, osztozz az érdeklődésében, próbáld meghallgatni a zenét, amit szeret, megnézni a kedvenc tévéműsorait! Nem kell sokmindent mondanod, az együtt töltött idő és az, hogy téged is érdekelnek a dolgai, már segíthet javítani az önértékelésén. Azonkívül, hogy bátorítod a pozitív szociális érintkezést, meg kell engedned azt is, hogy a gyerek néha kivonuljon a társaságból. Ha hagyod elmerülni a hobbijában vagy fantáziavilágában, az segít neki feltöltődni, de persze ezt bizonyos határok között kell tartani.

Ünnepeld meg az eredményeket és boldog pillanatokat

Készíts mesekönyvet képekkel vagy szavakkal a gyerek életéről, eredményeiről! Ha látják is, mit élveztek vagy mit csináltak jól, az jobb lehet, mint ha csak beszélünk ezekről. Vagy vezess naplót a jó dolgokról, az elért sikerekről! Mindkét módszer segít a gyereknek emlékezni, mi milyen sorrendben történt az életében.

Tedd ki a boldog események vagy elért áttörések képeit a falra (több példány legyen kéznél arra az esetre, ha a gyerek szereti szétszedni a dolgokat, amikor mérges)!

Adj neki valamit, amitől biztonságosan érzi magát, ilyesmi lehet pl. egy kép a kedvenc témájáról, egy darab rongy, amin a kedvenc illata van, vagy egy képeskönyv, amiben a kedvenc étel, családtag, hely, játék, stb. van - ezeket magánál tarthatja és nézegetheti, ha kell.

Bátorítsd a kreatív önkifejezést

Bátorítsd a gyereket, hogy olyan módon fejezze ki magát, ahogy csak szeretné - ez lehet rajzolás, írás, zeneszerzés, szobrászkodás vagy bármi más. Volt olyan gyerek, aki napi húsznál is kevesebb szót mondott ki, mégis nagyon tisztán, okos éleslátással volt képes kifejezni magát a naplójában.

Beszélj a haladásról

Időről időre mutass rá, hogy a gyerek miben lett jobb, pl. megtanult veszíteni, vagy elviselni, ha egy terv változik. Ha a gyerek komoly indulatkezelési gondokkal küzd, akkor is találni fogsz valamit, amiben fejlődött. Pl.: „Minden alkalommal egy kicsit jobban kezeled a haragod”, aztán mondj egy konkrét példát, amit jól csinált, és amire építhet.

Reagálj a negatív gondolatokra

Beszélj a gyerekkel a negatív gondolatok hatásairól! Ha ilyen gondolatai támadnak magával szemben, harcolhat ellenük. Pl. ha arra gondol, milyen béna egy játékban, mondja el magának, hogy minél többet gyakorol, annál jobb lesz, vagy hogy mindegy, mennyire jó benne, a lényeg, hogy jól érezze magát játék közben. Erre használhatunk Elmetérképet™ is:

Beszélj pozitívan az autizmusról

Próbálj meg a gyerekkel a diagnózisáról vagy a nehézségeiről pozitívan beszélni! Ne azt hozd fel, mi a „baj” vele! A fő üzenet az legyen, hogy mind mások vagyunk, csak egyes különbségeknek külön neve van. A gyereknek tudnia kell, hogy bár az élet sokszor nehéz, mindig találhat valamit, ami boldoggá teszi. Ha elmagyarázod neki, hogy az autizmus hogyan befolyásolja a gondolkodásmódját, az segít megérteni nemcsak önmagát, de másokat is.

„Sok autista felnőttnek segítettem azzal, hogy elmagyaráztam nekik, hogy ők másként gondolkodnak, mint a többiek. Könnyebb rájönni, mi miért történik, ha tisztában vagy vele, hogy a többi ember tényleg másként gondolkodik, mint te.”

Hasznos lehet rámutatni, hogy az autizmusnak milyen előnyei lehetnek, ha ezek jelen vannak a gyereknél:

» a részletek jó megfigyelése

» független gondolkodás

» jó ténymemória

» jó koncentrálóképesség egy adott témakörben » kreatív gondolkodás

» képesség arra, hogy valamiben szakértővé válj » őszinteség, nyitottság

» erős igazságérzet

» a birkaszellem hiánya

» másfajta világlátás.

Bemutathatsz példaképeket is - olyan embereket, akik autisták lehettek, mégis sokra vitték.

Végül készíts egy vidám bemutatót, vagy Én-könyvet „Ez vagyok én” címmel. Szeretne a gyerek egy rövid bevezetőt írni, amit mások elolvashatnak? Ettől nőhet az önbizalma, jobban megértheti az állapotát, és a szöveg mások számára is informatív lehet.

Vegyél részt az autista közösségi életben

Ha a gyerek már elfogadja a diagnózist, legyen hozzáférése a szélesebb autizmuskultúrához könyvek, filmek, újságok formájában. Csatlakozhat jól moderált, angol nyelvű online fórumokhoz is.

Segíts a gyereknek rátalálni iskolán kívüli autista közösségi csoportokhoz. Ha azt látja, hogy vannak mások is hasonló gondolatokkal, érzésekkel, tapasztalatokkal, az csökkenti az elszigeteltségét és növeli az önbizalmát. Kérdezd meg az iskolát is, hogy van-e hasonló gyerek, akivel össze lehetne őt hozni.

Adj esélyt tündökölni

Adj lehetőséget a gyereknek, hogy megcsillogtathassa a képességeit - pl. ő lehet a felelős azért, hogy a DVD-k rendben legyenek, vagy csinálhat valami olyasmit, ami hasznos, de azért élvezi is, pl. kisebb gyerekekre vigyázás, vagy kisebb fizetett munkák elvégzése a szomszédoknál.

Mutasd meg a gyereknek, hogy értékeled a segítségét, a képességeit, az ötleteit. Ez lehet gyakorlati dolog, pl. ha megjavítja a számítógépet, megtanít a mobiltelefon használatára, vagy leviszi a kutyát sétálni. Ha kikéred a véleményét egy műsorról, zenéről, vagy bármiről, amiről hajlandó beszélni, azzal jelzed, hogy érdekel, hogyan látja a világot.

Készíts egy profilt, amit másoknak meg lehet mutatni

Nagyon sokat számít, hogy mindenki, aki rendszeres kapcsolatba kerül a gyerekkel, tudjon vele kommunikálni és megérteni a szükségleteit.

Készíthetsz egy rövid „használati utasítást” a gyerekhez azoknak, akik vele dolgoznak. Legyen színes, akár képet is tartalmazhat, és legyen egyszerű. Ilyen címszavak lehetnek benne: mit szeretek, mit nem szeretek, hogyan kommunikálok; mire van szükségem azoktól, akik egem segítenek; hogyan segíts, ha feszültté válok.

Az útmutató tartalmazzon elég információt, hogy ha valaki először találkozik a gyerekkel, akkor is hatékonyan kommunikálhasson vele - ettől a gyerek magabiztosabb lesz.

Hogy az útmutató tartós legyen, érdemes laminálni a lapjait.

SEGÍTSÉGKÉRÉS

LEGJOBB ÖTLETEK_

» Ha autista gyereked van, jogod van segítséget kérni a helyi egészségügyi és szociális szolgáltatóktól.

» Az egészségügyi rendszer segíthet az olyan problémákat megoldani, mint a szorongás, stressz, indulatkezelés, fizikai és mentális egészségügyi gondok. Beszélj a háziorvossal vagy gyermekpszichiáterrel, hogy többet megtudhass!

» A szociális szolgálatoktól néha nem egyszerű támogatáshoz jutni, de jogosult vagy arra, hogy a gyerek és a család számára kérd ezt.

» A helyi szociális szolgálat csapata olyan szolgáltatásokat nyújthat, mint egy rövid szünet, szociális csoportok, vagy segíthetnek összeállítani a költségvetést, hogy jobban felügyelhesd a saját támogatói tevékenységedet.

» Jó ötlet, ha a kérést írásban küldöd el (hívd fel az Autisták Országos Szövetségét, ha mintalevélre van szükséged).

» Ha a helyi szociális szolgálattól kérsz segítséget, egy hatósági ember fog kijönni helyzetértékelésre, aki meglátogathat otthon is. Ez esélyt ad neked, hogy előadd az igényeidet, és olyan részletesen magyarázd el nekik, mire van szükséged, amennyire csak lehet.

» A kiértékelés nem garancia arra, hogy te és a család meg is kapjátok az illetékestől a segítséget, mert lehet, hogy az igényeid nem felelnek meg a megszabott kritériumoknak.

Ha fellebbezni akarsz, megteheted. Hívd az Autizmus Telefonszolgálatot további információkért (06-40-200-821).

» Mivel fogyatékossággal élő gyermekről gondoskodsz, gondviselői értékelést is kérhetsz. Ilyenkor speciálisan a te szükségleteidet nézik meg.

» Még ha a helyi illetékes nem is segít, legalább tudnak a családról és a gyerek fogyatékosságáról. Ez kihatással lehet a jövőben tervezett szolgáltatástípusokra.

» Sok család kap hathatós segítséget egy helyi szülőcsoporttól vagy AOSZ Info-Pont irodától.

» Az AOSZ online is elérhető: www.aosz.hu.

Vannak olyan időszakok, amikor tanácsra vagy segítségre lehet szükséged egy szakembertől a gyereked indulatainak kezeléséhez, vagy egyszerűen szünetet kell tartanod az autista gyerek gondozásával járó feladatokban. Ebben a részben megtalálod, mit lehet tenni és kihez fordulhatsz ilyenkor.

Egészségügyi szolgáltatások

Az egészségügy sok módon segíthet neked és a gyerekednek. Olyan szakemberek tartoznak ide, mint a háziorvos, a gyerek-és serdülőkori pszichiáter, pszichológusok, családterapeuták, viselkedésterapeuták, beszéd-és nyelvterápiás szakértők, pszichiáterek, akik a következőkkel kapcsolatban segíthetnek a gyereken: » szorongás és stressz » depresszió

» indulatkezelés

» szociális elszigeteltség (pl. ha a gyerek nem hajlandó elhagyni a házat) » önsértés

» függőségek, kényszeres viselkedés, fóbiák, paranoia » fizikai és szenzoros problémák (pl. beszédvagy egyensúlyproblémák) » viselkedéskezelés » öngondoskodási, életvezetési készségek » étkezéssel, alvással, ürítéssel kapcsolatos nehézségek.

Vannak családok, akik már eleve kapcsolatban állnak egy egészségügyi szakemberrel, gyakran épp azzal, aki diagnosztizálta a gyereket. Beszélj ezzel a valakivel, ha szükséged van valamire, vagy kérd meg a háziorvost, hogy utaljon be hozzá! Bizonyos területeken a szociális és az egészségügyi szolgálatok szorosabban együttműködnek. Ha a lakóhelyed is ilyen, a szociális munkásod is elirányíthat a legközelebbi egészségügyi szakemberhez.

Depresszió

Sok jele lehet annak, hogy a gyereked depressziós. Például düh, extrém ingerlékenység, negatív vélemény, valamint ezekkel együttjáró fizikai változások, pl. az alvásban, evésben, energiaszintben, a visszahúzódás mértékében. Ha aggódsz, kérd meg a háziorvost, hogy depresszió irányában is segítse a kivizsgálást. A gyógyszer hasznos lehet, de mindenképpen kell hozzá egy támogató fejlesztési terv, amelynek része lehet a gyerek életének strukturáltabbá tétele, a feladatai csökkentése, vagy az alacsony feszültségszint módszer bevezetése.

A háziorvos továbbküldhet gyerekpszichiáterhez is.

A szociális szolgálatok

Az autista gyerek nevelése sok extra terhet róhat a családra. Többek között a következő támogatási formák állhatnak rendelkezésedre:

» Rövid szünetek. Képzett önkéntesek vagy dolgozók elviszik a gyereket, és segítenek neki szociális önállóságot és élethez szükséges készségeket tanulni. Ez neked is jó, mert amíg a program tart, te feltöltődhetsz (nyári táborok).

» A családsegítők (a te lakóhelyeden lehet, hogy más a nevük) segíthetnek a viselkedési gondokat és egyéb nehézségeket kezelni. Pl. segíthetnek összerakni olyan családi szerződést, amit mindenki elfogad.

» Szociális csoportok vagy iskolán kívüli klubok. Ezek olyan helyek, ahova autista emberek járnak; itt ellazulhatnak, önmaguk lehetnek egymás között, olyanok között, akiknek hasonlóak az igényeik és az életvitelük. Ez lehetőséget ad a gyereknek, hogy élvezzen valamit és társas kapcsolatokat építsen ki.

(Egy másik Út Alapítvány, Autizmus Alapítvány, Cseperedő Alapítvány)

Fogalmazd meg a kérésed írásban

Nehéz lehet támogatáshoz vagy szolgáltatáshoz jutni, ha a helyi felügyelet anyagi forrásai korlátozottak. Ugyanakkor a törvény szerint akárhol is laksz, jogosult vagy a helyi hatóságtól segítséget kérni a gyerekednek és a családodnak. Ezt a kérést írásban kell benyújtanod. Ha formanyomtatvány kell, hívd az Autisták Országos Szövetségének információs telefonszolgálatát a 06-40-200-821 számon, vagy írj az info@esoember.hu címre.

Milyen intézményekkel, hivatalokkal, szakemberekkel találkozhatsz?

Hol kérhetsz segítséget?

Egészségügy

Ha autizmusra gyanakszol, keresd fel a házi orvost, aki a szakorvosi vizsgálatok elvégzése érdekében gyermek-és ifjúságpszichiáterhez ad beutalót, de a gyermekpszichiátriai szakrendelés beutaló nélkül is felkereshető.

Több magán fenntartású diagnosztizáló hely is működik.

Még nem iskoláskorú gyermek esetén a védőnőtől is kérhetsz tájékoztatást arról, hogy hogyan állapítható meg vagy zárható ki az autizmus, ha annak gyanúja felmerül.

Amennyiben az egészségügyi ellátás kapcsán panaszod volna, úgy a betegjogi képviselő segíthet a probléma megoldásában.

Szociális ellátások, családsegítés

Amennyiben szociális problémák adódnak, keresd fel a lakóhelyed szerint illetékes járási hivatal (fővárosban kerületi hivatal) szociális ügyekkel foglalkozó osztályát, ahol a különböző pénzbeli és természetbeni ellátásokról kaphatsz tájékoztatást.

E tárgyban hasznos információkat találsz még az Emberi Erősorrások Minisztériumának ügyfélszolgálati oldalán is, ahonnan lakossági tájékoztató füzeteket tölthetsz le e témában, továbbá az ügyfélszolgálat munkatársainak elérhetőségét is megtalálhatod (http://emmiugyfelszolgalat.gov.hu /aktualitások).

Amennyiben családi problémák merülnek fel, úgy a lakóhelyed szerint illetékes család-és gyermekjóléti szolgálat (járásszékhely településen család-és gyermekjóléti központ működik) tud segíteni (hétköznapi elnevezéssel: családsegítő). Itt a gyermeked érdekében igénybe vehető, a családban való nevelését segítő különböző szolgáltatásokról kaphatsz tájékoztatást, illetve igényelheted azokat.

Gyermekedet megilletik a gyermeki jogok (pl.: jog a családban való nevelkedéshez; a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődéshez; esélyegyenlőséghez; fogyatékos gyermek esetén a különleges bánásmódhoz stb.). E jogokról és a megsértésük esetén alkalmazható jogorvoslati lehetőségekről információt kaphatsz a lakóhelyed szerint illetékes gyermekjogi képviselőtől.

Oktatás

Ha az oktatási intézményben (óvoda, iskola) gyermekeddel kapcsolatban problémák merülnek fel, úgy jogodban áll a pedagógiai szakszolgálat szolgáltatásait igénybe venni, amelyek az alábbiak: a) gyógypedagógiai tanácsadás, korai fejlesztés és gondozás b) szakértői bizottsági tevékenység

c) nevelési tanácsadás

d) logopédiai ellátás

e) továbbtanulási, pályaválasztási tanácsadás

f) konduktív pedagógiai ellátás

g) gyógytestnevelés

h) iskolapszichológiai, óvodapszichológiai ellátás i) kiemelten tehetséges gyermekek, tanulók gondozása.

Ha gyermeked autizmussal él, úgy a sajátos nevelési igényét a pedagógia szakszolgálat szakértői bizottsága jogosult megállapítani, mely esetben a bizottság által kijelölt oktatási intézményben az állapotának megfelelő ellátásra is a bizottság szakvéleményében foglalt szerint jogosult.

A szakértői vizsgálatok elvégzése érdekében a lakóhelyed szerint illetékes pedagógiai szakszolgálatnál kérhetsz tájékoztatást, vagy a gyermekedet ellátó nevelési-oktatási intézményhez fordulhatsz segítségért, de az illetékes gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmény, valamint a gyámhatóság is tud felvilágosítást adni a vizsgálatkérés módjáról.

Amennyiben úgy érzed, gyermeked oktatáshoz fűződő jogai sérülnek, panasszal fordulhatsz az oktatási jogok miniszteri biztosához.

Hasznos weboldalak, hiteles információforrások:

http://emmiugyfelszolgalat.gov.hu/aktualitasok

http://www.efiportal.hu

http://cst.onyf.hu/hu

http://szocialisportal.hu

http://szgyf.gov.hu/hu

http://www.egyenlobanasmod.hu

Az Autisták Országos Szövetsége

Az Autisták Országos Szövetségét (AOSZ) szülők alapították 1988-ban Autisták Érdekvédelmi Egyesülete néven. Működésének évtizedei során az AOSZ meghatározó szereplője lett az autizmussal élő emberek és családjaik érdekvédelmének, és országos ernyőszervezetté nőtte ki magát.

Fő tevékenységei közé tartozik a szülősegítés, az országos közösség építése és támogatása, érdekvédelem, képzések szervezése, tagszervezeti hálózatok koordinálása, valamint tájékoztató kiadványok és hírlevelek kiadása.

Elérhetőségek:

Weboldal: http://aosz.hu

Központi email cím: info@esoember.hu

Az AOSZ főbb szolgáltatásai:

• InfoCentrum szolgáltatás nyújtása: intézmény-, szolgáltatáskereső

• Jogsegélyszolgálat valamint on-line jogi iránytű használatával információnyújtás az elérhető szolgáltatásokról, információ nyújtása jogok érvényesítéséhez, ügyintézéshez • AOSZ kártya igénylés, ügyintézés

• Kiadványokhoz való hozzájutás (Esőember folyóirat, hírlevél, ajánlott szakkönyvek listája) • Mentorszülő szolgáltatás (A mentorszülők baráti segítséget, lelki támaszt és hasznos információkat nyújtanak autizmussal élő gyermeket, fiatalt nevelő szülőknek. Fordulj hozzájuk bizalommal! A hívásokat tapasztalt, autizmussal élő gyermeket nevelő szülők várják.) • Szülőképzések szervezése

• „Utazás az autizmus körül” - Lehet-e autista gyerek a padtársam? - ismeretterjesztő osztályfőnöki órák megtartása, képzett animátorok segítségével • AOSZ Info-Pont irodák (Az AOSZ a helyi szükségletekre közvetlenül reagáló regionális központok, úgynevezett AOSZ Info-Pont irodák létrehozásával is segíti az érintett családokat.

Az AOSZ szolgáltatásait nyújtják, helyi környezetbe ágyazottan, az ország több pontján.) Az ellátásokról és szolgáltatásokról, bővebb információkról és elérhetőségekről az Autisták Országos Szövetségének weboldalán tudsz tájékozódni.

Az aktuális és hiteles információkért kérjük, keresd fel az alábbi weboldalt!

http://aosz.hu/a-harag-megertese

BEFEJEZÉS

A harag megértése és kezelése nem könnyű feladat sem az autista fiatal, sem a szülei és családja számára. Ugyanakkor a könyvben bemutatott alacsony feszültségszint módszer ad néhány kipróbált segítségnyújtási technikát.

A gyereked haragját okozhatja szenzoros túlterhelés, az önkifejezés nehézsége miatti frusztráció, társadalmi izoláció és az az érzés, hogy kilóg a sorból, vagy az emberek és a körülöttük levő világ megértésének nehézsége. Ezek közül sok jelenség magának az autizmusnak a része, tünete és nem lehet egyik napról a másikra megoldani. De meg lehet tanulni kompenzálni.

A szükségtelen konfrontáció elkerülésével, a világos kommunikációval, a jól strukturált környezet kialakításával és a gyerek szenzoros igényeinek figyelembevételével csökkentheted a napi nehézségeket, amelyekkel a gyereknek és a családnak szembe kell néznie.

Ha a gyerek robbanásközeli állapotban van, leállíthatod azokkal a technikákkal, amelyeket a könyvben bemutattunk, illetve ha mégis megtörténik a krízis, lesz akcióterved, amellyel jobban kézben tudod tartani a dolgokat.

Amellett, hogy megváltoztatod kommunikációs stílusodat a gyerekkel, az is fontos, hogy segíts a gyereknek megérteni a saját érzéseit. Ha a gyerek felismeri, mikor mérges, akkor tud vele kezdeni valamit - pl. megnyugtató tevékenységre válthat, egy pár percre visszavonulhat a szobájába, vagy kivonhatja magát egy olyan helyzetből, ami feszültté teszi. Ha megérti a saját érzéseit, és azt, hogy hogyan kezelheti a szorongást, frusztrációt és haragot, akkor magabiztosabb lesz és javul az önértékelése.

Mindig tartsd észben, mi a szereped! Te vagy a gyereked legfőbb energiaforrása, így létfontosságú, hogy néha le tudj ereszteni és olyan dolgokat tenni, amiktől jól érzed magad. Ha te vagy a gyerek fő gondozója, jogod van gondozói segítséget kérni, amelynek eredményeként lehet, hogy a helyi önkormányzat támogatást vagy szolgáltatást nyújt majd. A szülői csoportok és online közösségek is az információ és a támogatás értékes forrásai lehetnek.

Reméljük, hogy te és a gyereked hasznosnak találtátok a könyvben levő információkat és gyakorlati módszereket.

Eredeti ajánlott irodalom

Attwood, T. (2004). Exploring feelings: cognitive behaviour therapy to manage anger. Texas: Future Horizons.

Curtis, M. and Dunn Búron, K. (2008). The incredible 5-point scale. London: The National Autistic Society.

Dunn Búron, K. (2007). A 5 could make me lose control! An activity based method for evaluating and supporting highly anxious students. Kansas: Autism Asperger Publishing Company.

Dunn Búron, K. (2007). A 5 is against the law\ Kansas: Autism Asperger Publishing Company.

Dunn Búron, K. (2006). When my worries get too big!

A relaxation book for children who live with anxiety. London: The National Autistic Society.

Gray, C. (2010). The new social story book. Texas: Future Horizons.

Myles, B. S. and Southwick, J. (2005). Asperger syndrome and difficult moments: practical solutions for tantrums, rage and meltdowns. Kansas: Autism Asperger Publishing Company.

Woodcock, L. and Page, A. (2009). Managing family meltdown: the low arousal approach and autism. London: Jessica Kingsley Publishers.

The National Autistic Society. The sensory world of autism. Letölthető angol nyelvű anyag a http://www.autism.org.uk/ sensory oldalról.

Magyar nyelvű ajánlott irodalom

Mitzi Curtis, és Kari Dunn Búron (2008). A csodálatos 5-pontos skála. Geobook Hungary Kiadó, Szentendre, 2016.

Kari Dunn Búron (2013). Amikora félelmeim túl nagyra nőnek. Geobook Hungary Kiadó, Szentendre, 2017.

Eliane Whitehouse és Warwick Pudney (2006). Mintegy vulkán forrok, és... mindjárt felrobbanok! Geobook Hungary Kiadó, Szentendre, 2013.

Aki autizmussal érintett családban él, tanúsíthatja, az autista gyereknek több mindennel kell megbirkóznia.

Sok, autizmusban érintett családban fordulnak elő dühkitörések és „cirkuszok”. Ez a könyv az autizmus-spektrumon élő gyerekek szüleit és gondozóit célozza meg. Elemzi a harag lehetséges okait, és praktikus tanácsokat ad abban, hogyan segíthetik a gyerekeket a „kiakadások” átvészelésében, az érzéseik irányításában.

Table of Contents

A harag megértése

TARTALOM

BEVEZETÉS

A HARAGKEZELÉS ALACSONY FESZÜLTSÉGSZINTŰ MEGKÖZELÍTÉSE

Miért mérgesek az autista gyermekek?

Hogyan fejezik ki az autista gyerekek, ha dühösek

Önsértés

A szülő reakciója a haragra

A szülők és a család szükségletei

Az alacsony feszültségszintű megközelítés

A HARAG MEGELŐZÉSE ÉS CSÖKKENTÉSE

Világos kommunikáció

Az összeütközések csökkentése

Világos kommunikáció

A struktúra kialakítása

Tekintettel lenni a szenzoros igényekre

A KIAKADÁSOK ÁTVÉSZELÉSE

Mi az a kiakadás?

Mit lehet tenni, ha a gyerek közel van a kiakadáshoz?

Mit a teendő, ha jön a kiakadás?

Kiakadás után - a lecsengési periódus

SEGÍTS A GYEREKNEK AZ ÉRZÉSEIT IRÁNYÍTANI

Tudja a gyerek, hogy mi a harag, és felismeri, amikor érzi?

Mi húzza fel a gyereket?

Megbirkózni a haraggal

A harag kifejezésének biztonságos módjai

Hogyan maradj nyugodt

Az érzések megértése és kifejezése

Önbizalomnövelő módszerek

SEGÍTSÉGKÉRÉS

Egészségügyi szolgáltatások

A szociális szolgálatok

Milyen intézményekkel, hivatalokkal, szakemberekkel találkozhatsz?

Az Autisták Országos Szövetsége

BEFEJEZÉS

Eredeti ajánlott irodalom

Magyar nyelvű ajánlott irodalom